ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 924/700/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Огородніка К.М.- головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Сулім А.М.,

за участю представників:
засновника ФГ "Золотий Жайвір" ОСОБА_1 - Покотила Ю.В.,
ТОВ "Суффле Агро Україна" - Стеценко А.І.,
ліквідатора ФГ "Золотий Жайвір" арбітражного керуючого Білика О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу засновника Фермерського господарства "Золотий Жайвір" - ОСОБА_1 
на постанову Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025
та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026, 
на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2025
та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026, 
на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025
та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 
у справі № 924/700/24
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"
до Фермерського господарства "Золотий Жайвір"
про банкрутство юридичної особи.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 06.09.2024 відкрито провадження у справі № 924/700/24 про банкрутство Фермерського господарства "Золотий Жайвір" (далі - ФГ "Золотий Жайвір", Господарство, боржник); визнано вимоги кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (далі - ТОВ "Суффле Агро Україна", кредитор) у сумі 2 555 000,00 грн основного боргу, а також 30 280,00 грн судового збору; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Білика О.А.

Розпорядник майна арбітражний керуючий Білик О.А. звернувся до суду з клопотанням (вх.№05-22/8252/24), в якому просив суд припинити повноваження голови ФГ "Золотий Жайвір" ОСОБА_2., покласти на арбітражного керуючого - розпорядника майна ФГ "Золотий Жайвір" Білика О.А. повноваження керівника ФГ "Золотий Жайвір". 

В обґрунтуванні зазначав про бездіяльність керівника боржника, що перешкоджає проведенню інвентаризації майна божника, проведенню аналізу фінансово-господарського стану та належному виконанню арбітражним керуючим, покладених на нього обов`язків розпорядника майна, та досягнення мети процедури розпорядження майном.

Боржник подав до суду заяву (вх.№05-06/1651/24) про відсторонення арбітражного керуючого Білика О.А. від виконання повноважень розпорядника майна у даній справі згідно пункту 1 частини 4 статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КузПБ), обґрунтоване неналежним виконанням обов`язків, покладених на арбітражного керуючого ухвалою суду від 06.09.2024 у справі № 924/700/24.

Від розпорядника майна арбітражного керуючого Білика О.А. надійшла заява (вх.№05-06/2026/25), в якій просить суд затвердити звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого Білика О.А. за період виконання обов`язків розпорядника майна ФГ "Золотий Жайвір" з 06.09.2024 по 30.09.2025. До заяви долучено запит про проведення комітету кредиторів у даній справі шляхом опитування, а також звіт про грошову винагороду розпорядника майна (оплату послуг) та відшкодування витрат за період виконання повноважень з 06.09.2024 по 30.09.2025 з долученими доказами.

17.07.2025 до суду надійшло клопотання (вх. №05-06/1335/25) розпорядника майна - арбітражного керуючого Білика О.А. про визнання ФГ "Золотий Жайвір" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у даній справі, з призначенням ліквідатором арбітражного керуючого Білика О.А.

У зазначеному клопотанні розпорядник майна також просив суд долучити до матеріалів справи протокол зборів кредиторів ФГ "Золотий Жайвір" №1 від 19.06.2025, на яких прийнято рішення звернутися до Господарського суду Хмельницької області з клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Від ініціюючого кредитора надійшло клопотання (вх.№05-06/1358/25) про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури у даній справі та призначення ліквідатором арбітражного керуючого Білика О.А. 

Боржником до суду подано клопотання від 18.07.2025, від 15.08.2025, (вх.№05-06/2182/25) від 05.11.2025, від 06.11.2025 (вх.№05-22/8620/25) про закриття провадження у справі, обґрунтовані відсутністю ознак неплатоспроможності боржника.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2025, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026, відмовлено у задоволенні клопотання ФГ "Золотий Жайвір" (вх.№05-06/1651/24 від 24.12.2024) про відсторонення арбітражного керуючого Білика О.А. від виконання повноважень розпорядника майна боржника у справ №924/700/24. 
Клопотання розпорядника майна арбітражного керуючого Білика О.А. (вх.№05-22/8252/24 від 02.12.2024) про припинення повноважень голови ФГ "Золотий Жайвір" ОСОБА_1 та тимчасового покладення виконання відповідних обов`язків на розпорядника майна задоволено. 

Припинено повноваження голови ФГ "Золотий Жайвір" ОСОБА_2. Виконання повноважень керівника боржника - ФГ "Золотий Жайвір" покладено на розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Білика О.А. до призначення в порядку, визначеному законодавством та установчими документами, нового керівника боржника.
Зобов`язано колишнього голову ФГ "Золотий Жайвір" ОСОБА_1 протягом трьох днів передати розпоряднику майна боржника арбітражному керуючому Білику О.А. бухгалтерську та іншу документацію боржника, його печатки і штампи, матеріальні та інші цінності.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026, задоволено заяву розпорядника майна арбітражного керуючого Білика О.А. (вх.№05-06/2026/25 від 20.10.2025) про затвердження звіту. Затверджено звіт розпорядника майна арбітражного керуючого Білика О.А. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого за період виконання повноважень розпорядника майна ФГ "Золотий Жайвір" у справі № 924/700/24 загалом у сумі 270 476,97 грн, в тому числі 235354,75 грн грошової винагороди (з 07.12.2024 по 30.09.2025) та 35 122,22 грн витрат (з 06.09.2024 по 30.09.2025).

Судові рішення мотивовані відповідністю звіту арбітражного керуючого Білика О.А. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за період виконання повноважень розпорядника майна ФГ "Золотий жайвір" вимогам чинного законодавства та сформованій практиці Верховного Суду, звіт є повним, обґрунтованим, підтвердженим належними доказами, що свідчить про наявність правових підстав для його затвердження.

Постановою Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026, серед іншого, у задоволенні клопотання директора ФГ "Золотий Жайвір" ОСОБА_2 про відсторонення арбітражного керуючого Білика О. А. від виконання повноважень розпорядника майна у справі № 924/700/24 відмовлено. У задоволенні клопотань ФГ "Золотий Жайвір" про закриття провадження у справі від 18.07.2025, від 15.08.2025, від 05.11.2025, від 06.11.2025 відмовлено.

Клопотання розпорядника майна та ТОВ "Суффле Агро Україна" про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Білика О.А. задоволено. Припинено процедуру розпорядження майном боржника - ФГ "Золотий Жайвір". Припинено повноваження арбітражного керуючого Білика О.А. Визнано банкрутом ФГ "Золотий Жайвір". Відкрито відносно ФГ "Золотий Жайвір" ліквідаційну процедуру на строк, що не може перевищувати 12 місяців. Призначено ліквідатором банкрута ФГ "Золотий Жайвір" арбітражного керуючого Білика О.А. 

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

Засновник ФГ "Золотий Жайвір" - ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026.

З посиланням на положення абз. 2 частини третьої статті 9 КУзПБ до даної касаційної скарги включено скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026, прийняту за результатом оскарження ухвали Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2025, а також на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026, прийняту за результатом оскарження ухвали Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025 у справі № 924/700/24.

В касаційній скарзі засновник боржника просить суд скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження зазначено обставини, визначені пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Щодо постанови Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025 та прийнятої за результатом її апеляційного перегляду постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 зазначає про неврахування висновків постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.06.2022 року у справі №908/794/19, від 19.11.2020 у справі №908/2755/19, від 15.06.2021 у справі №916/1950/16, від 29.07.2021 у справі №925/409/20 визнаючи боржника банкрутом, щодо необхідності обов`язкового доведення факт неплатоспроможності боржника, як того вимагає стаття 205 Господарського кодексу України.

Скаржник стверджує, що господарські суди передчасно дійшли висновку про наявність підстав для переходу до ліквідаційної процедури, оскільки в оскаржуваних постановах судами обох інстанцій не було з`ясовано актив боржника, який ними був взятий до уваги при порівнянні з пасивом, висновки про істотне перевищення пасиву над активом суди обґрунтували виключно своїми припущеннями та роздумами, які викладені в оскаржуваних постановах, що є неприпустимим.

В частині оскарження ухвали Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2025, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026, скаржник зазначає, що при вирішенні клопотання про відсторонення арбітражного керуючого Білика О.А. від виконання повноважень розпорядника майна у даній справі та щодо призначення ліквідатора боржника, через відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування цієї норми права з визначенням конкретних випадків (чи про відсутність таких), за яких арбітражний керуючий не підлягає відстороненню та може бути призначений ліквідатором, незважаючи на здійснення ним управління цим боржником - юридичною особою, судами було неправильно застосовано положення пункту 2 частини третьої статті 28 КУзПБ, що призвело до неправильного вирішення питання про призначення ліквідатора боржника.

В обґрунтування порушення норм процесуального права, а саме, статті 240 ГПК України, вказує на невідповідність змісту скороченого та повного текстів оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, проголошеної в судовому засіданні 04.06.2025, які помилково розцінені апеляційним судом як виправлення судом першої інстанції описки, допущеної при проголошенні скороченого тексту ухвали.

Касаційна скарга в частині оскарження ухвали Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026, обґрунтована неврахуванням висновків Верховного Суду у постанові Верховного Суду від 26.01.2026 у справі №927/149/22, від 15.10.2025 у справі № 11/Б-664, від 26.10.2021 у справі № 4/42-Б(906/1210/20), а також у постанові від 15.05.2018 у справі № 29/5005/486/2012, яка стосується застосування норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", однак не втратила актуальності після набрання чинності КУзПБ, щодо визначення розміру оплати послуг арбітражного керуючого під час здійснення ним процедури у справі про банкрутство.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

ТОВ "Суффле Агро Україна" та арбітражний керуючий Білик О.А. подали відзиви на касаційну скаргу, в яких просять відмовити у її задоволенні з викладених у відзивах підстав, а оскаржені судові рішення залишити без змін як законні та обґрунтовані.

У поданих відзивах стверджують про безпідставність аргументів скаржника та правомірність оскаржуваних судових рішень, оскільки судами попередніх інстанцій прийнято оскаржувані рішення з врахуванням принципу всебічності та повноти розгляду, а норми права застосовані з урахуванням висновків Верховного Суду в подібних правовідносинах. В частині посилань скаржника на відсутність висновків Верховного Суду з зазначених в касаційній скарзі питань, вважають, що чинне законодавство саме по собі достатньо чітко регулює окреслені скаржником питання, тому надання висновків Верховного Суду тут не є обов`язковим.

Позиція Верховного Суду

Керуючись вимогами статтями 14, 300 ГПК України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.

Відповідно до приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не встановлює нових фактичних обставин, не здійснює переоцінку доказів та не вирішує питання про їх достовірність чи перевагу одних доказів над іншими, а перевіряє правильність застосування судами норм права до встановлених ними обставин. Підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, передбачає, що скаржник має обґрунтувати, яку саме норму права суд апеляційної інстанції застосував без урахування висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах та в чому полягає вплив цього на законність оскаржуваного рішення.

Щодо ухвали Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2025 та прийнятої за результатом її апеляційного оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026.

Розпорядник майна арбітражний керуючий Білик О.А. звернувшись до суду з клопотанням про припинення повноважень голови ФГ "Золотий Жайвір" ОСОБА_2. та тимчасового покладення виконання відповідних обов`язків на розпорядника майна, на його обґрунтування зазначав про бездіяльність керівника боржника, що перешкоджає проведенню інвентаризації майна божника, проведенню аналізу фінансово-господарського стану та належному виконанню арбітражним керуючим, покладених на нього обов`язків розпорядника майна, та досягнення мети процедури розпорядження майном.

Частиною другою статті 40 КУзПБ передбачено, що у процедурі розпорядження майном за клопотанням розпорядника майна, сторін або інших учасників справи про банкрутство, що містить підтверджені відомості про перешкоджання виконавчим органом боржника виконанню повноважень розпорядника майна, невжиття заходів щодо забезпечення збереження майна боржника, а також про вчинення ними дій, що порушують права та законні інтереси боржника або кредиторів, господарський суд має право припинити повноваження виконавчого органу боржника та покласти виконання його обов`язків на розпорядника майна. Про припинення повноважень виконавчого органу боржника та покладання його обов`язків на розпорядника майна господарський суд виносить ухвалу, яка є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.

Частиною третьої вказаної статті визначено, що з дня постановлення господарським судом ухвали про припинення повноважень виконавчого органу боржника відповідні посадові особи боржника, повноваження яких припинені ухвалою господарського суду, зобов`язані протягом трьох днів передати розпоряднику майна, а розпорядник майна - прийняти бухгалтерську та іншу документацію боржника, його печатки і штампи, матеріальні та інші цінності.

З аналізу вказаних приписів законодавства слідує, що у разі наявності обставин, що свідчать про перешкоджання виконавчим органом боржника виконанню повноважень розпорядника, наслідком яких є порушення прав та законних інтересів боржника і кредиторів, господарський суд за відповідною заявою має право припинити повноваження виконавчого органу боржника та покласти виконання його обов`язків на розпорядника майна.

З встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи слідує те, що розпорядником майна боржника вживались усі передбачені законом необхідні заходи, спрямовані на отримання від керівника та власника боржника інформації та документів, без яких виконання повноважень у процедурі банкрутства є об`єктивно неможливим.

Так, арбітражним керуючим рекомендованими листами з описом вкладеного від 12.09.2024р №02-06/54, від 16.09.2024 №02-06/55, від 09.10.2024 №02-06/66, від 11.10.2024 №02-06/69 направлено вимоги керівнику та власнику ФГ "Золотий Жайвір" ОСОБА_1 щодо надання інформації про наявне майно, його місцезнаходження, балансову вартість (надання довідки про наявне майно, розмір активів, дебіторської, кредиторської заборгованості, кількість працюючих, розмір заборгованої заробітної плати) та ін., проте інформації та документів не надано. 

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області у справі від 06.09.2024 зобов`язано боржника надати розпоряднику майна необхідні документи на його вимогу для підготовки аналізу фінансово - господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на ринках. 

Однак, голова ФГ "Золотий жайвір" ОСОБА_1 не виконав вимог ухвали суду від 06.09.2024, не надав витребувані документи розпоряднику майна.

З огляду на викладене, суди правомірно визнали, що наявні у матеріалах справи обставини у своїй сукупності свідчать про системне перешкоджання керівником боржника виконанню повноважень розпорядника майна, а саме: не передається інформація та документи, необхідні для аналізу фінансово-господарського становища підприємства, не надаються для проведення інвентаризації товарно-матеріальні цінності, що унеможливило належне здійснення процедури розпорядження майном та досягнення її цілей.

Проаналізувавши надану ФГ "Золотий Жайвір" інформацію суди встановили надання боржником недостовірної інформації щодо належного рухомого майна, зокрема автомобілів TOYOTA та шести одиниць с/г техніки, відомостей щодо вартості зазначеного рухомого майна, що свідчить про відсутність належного бухгалтерського обліку, правовстановлюючих документів на його придбання або їх умисне ненадання; не надання відомостей щодо місцезнаходження зібраного врожаю, його обсягу та подальшого використання з огляду на наявність у користуванні боржника значної площі земельних ділянок, що перешкоджає проведенню їх інвентаризації та належному аналізу фінансово-господарського стану підприємства, що має істотне значення для здійснення процедури банкрутства.

За таких обставин, враховуючи приписи частини другої статті 40 КУзПБ, суди виснували про обґрунтованість поданого розпорядником майна клопотання та наявність підстав для його задоволення.

Проаналізувавши викладені в заяві боржника про відсторонення арбітражного керуючого Білика О.А. від виконання повноважень розпорядника майна у даній справі доводи боржника щодо неналежності виконання ним повноважень розпорядником майна, а саме не проведення інвентаризації у встановлений судом строк, не подання до суду реєстру вимог кредиторів, не визначення вартості майна боржника, суди встановили, що неможливість проведення інвентаризації майна та визначення вартості майна боржника пов`язана з встановленими під час розгляду справи обставинами відсутності взаємодії керівника боржника з розпорядником майна.

Зазначені обставини були оцінені судами як такі, що свідчать про створення керівником боржника перешкод у здійсненні розпорядником майна своїх повноважень, що, у свою чергу, об`єктивно вплинуло на можливість своєчасного проведення інвентаризації майна та визначення його вартості, а відтак не можуть розцінюватися як наслідок неналежного виконання обов`язків арбітражним керуючим.

Водночас, частина четверта статті 28 КУзПБ встановлює, що арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого, чого у даній справи судами встановлено не було.

Аргументи касаційної скарги наведеного не спростовують, натомість такі доводи фактично зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, всупереч тому, що відповідну оцінку їм вже було надано судами першої та апеляційної інстанції.

Оцінивши доводи касаційної скарги щодо невідповідності змісту повного тексту оскаржуваної ухвали від 04.06.2025 та її скороченого тексту, проголошеного в судовому засіданні 04.06.2025, як підстави для її скасування, колегія суддів зазначає, що виправлені судом в повному тексті ухвали неточності стосувались лише деталізації в письмовому тексті оскаржуваної ухвали прізвища, імені та по батькові як голови ФГ "Золотий жайвір" ОСОБА_2., так і арбітражного керуючого Білика О.А., їх персональних даних, а також конкретизації переліку майна (печаток, штампів, документації, матеріальних та інших цінностей), без зазначення якого виконавчий документ міг би бути не прийнятим виконавцем, що прямо випливає з вимог статті 234 ГПК України та статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Встановлені розбіжності не змінили фактичного результату розгляду заявлених арбітражним керуючим та боржником клопотання, зміст скороченої ухвали, оголошеної 04.06.2025, за своїми правовими наслідками є тотожним її письмовому тексту, що спростовує доводи скаржника про наявність порушень норм процесуального права, які б могли слугувати підставою для скасування законного по суті судового рішення.

Щодо ухвали Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 колегія суддів зазначає таке.

Розпорядник майна арбітражний керуючий Білик О.А. подав до суду заяву (вх.№05-06/2026/25) про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого Білика О.А. за період виконання обов`язків розпорядника майна ФГ "Золотий Жайвір" з 06.09.2024 по 30.09.2025. 

Суди встановили, що згідно поданого звіту, розмір основної грошової винагороди розпорядника майна за період з 07.12.2024 по 30.09.2025 становить загалом 235354,75 грн, що відповідає розміру трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

При цьому, арбітражним керуючим понесено витрати, пов`язані з процедурою розпорядження майном у справі за період з 06.09.2024 по 13.10.2025 у загальному розмірі 35 122,22 грн, з яких: 2 409,00 грн - поштові витрати (Укрпошта, Нова пошта); 511,60 грн - витрати на отримання витягів; 190,76 грн - витрати на сплату судового збору; 11 000,00 грн - оплата послуг із визначення ринкової вартості транспорту боржника; 3 750,48 грн - витрати, пов`язані з відрядженням; 10 000,00 грн - оплата наданих послуг Варивода Д.В.; 4 152,00 грн - оплата штрафів за порушення ПДР; 3 108,38 грн - витрати, пов`язані з відрядженням.

На підтвердження понесених витрат арбітражним керуючим долучено реєстр авансових звітів та копії звітів про використання коштів/електронних грошей, копії квитанцій.

До заяви від 20.10.2025 арбітражним керуючим Біликом О.А. долучено рішення засідання комітету кредиторів від 17.10.2025 (шляхом опитування, на підставі статті 48, п. 1-6 "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ), на якому єдиним ініціюючим кредитором ТОВ "Суффле Агро Україна" з кількістю голосів 6158735 прийнято рішення, яким схвалено звіт розпорядника майна арбітражного керуючого Білика О.А. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого за період виконання обов`язків розпорядника майна ФГ "Золотий Жайвір" у справі № 924/700/24.

Положення частин першої, четвертої, сьомої статті 43 Конституції України визначають, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 12 КУзПБ арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Порядок та передумови затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат визначені частиною шостою статті 30 КУзПБ, якою встановлено, що арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором. 

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором. 

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, погашення боргів боржника подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

За результатом розгляду звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат господарський суд постановляє ухвалу, якою затверджує такий звіт (повністю або частково) чи відмовляє у його затвердженні.

Системний аналіз статті 43 Конституції України та статті 30 КУзПБ є підставою для висновку про те, що здійснення арбітражним керуючим повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) відбувається виключно на платній основі (адже протилежного законодавством не передбачено), а своєчасне одержання грошової винагороди за працю є його конституційною гарантією.

За умови непогодження з роботою арбітражного керуючого, з належним виконанням покладених на нього функцій, з розміром оплати праці арбітражного керуючого учасники справи вправі подати скарги на дії арбітражного керуючого, ставити питання про відсторонення його від виконання повноважень, оскаржувати ухвали суду про затвердження звітів про нарахування і виплату грошової винагороди

Господарські суди першої та апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про банкрутство ФГ "Золотий жайвір" у частині здійснення арбітражним керуючим Біликом О.А. повноважень на стадії розпорядження майном, дійшли висновку про наявність в матеріалах справи належних і допустимих доказів вчинення ним дій, передбачених частиною третьою статті 44 КУзПБ у межах відповідної процедури, поданий звіт відповідає вимогам чинного законодавства та сформованій практиці Верховного Суду, є повним, обґрунтованим, підтвердженим належними доказами.

При цьому суди врахували висновки, викладені в ухвалі від 04.06.2025, постановленої за результатом розгляду заяви боржника про відсторонення арбітражного керуючого Білика О.А. від виконання повноважень розпорядника майна, про не підтвердження доводів боржника щодо неналежності виконання арбітражним керуючим обов`язків розпорядника майна у справі.

Перевіривши відповідні розрахунки арбітражного керуючого Білика О.А. щодо нарахування основної грошової винагороди за період з 07.12.2024 по 30.09.2025 виконання повноважень розпорядника майна, суди визнали їх обґрунтованими, оскільки нарахування основної грошової винагороди проведено у розмірі 3-х мінімальних заробітних плату за період виконання повноважень розпорядника майна, що узгоджується з приписами частини другої статті 30 КУзПБ, пункту 2 частини другої статті 12 КУзПБ.

Крім того, суди встановили, що понесені арбітражним керуючим витрати (поштові послуги, отримання витягів, оплата судового збору, визначення ринкової вартості майна, відрядження, оплата послуг залучених фахівців) в розмірі 35 122,22 грн відповідають характеру та обсягу дій, здійснених у процедурі розпорядження майном та підтверджуються належними доказами.

Не погоджуючись з висновками судів в частині затвердження поданого арбітражним керуючим звіту скаржник стверджує про порушення вимог КузПБ в частині скликання та проведення засідання комітету кредиторів шляхом опитування 17.10.2025, на якому й було затверджено поданий звіт.

Розглянувши вказані доводи колегія суддів зазначає, що на момент проведення опитування 17.10.2025 серед кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів станом на відповідну дату, лише ТОВ "Суффле Агро Україна" мало статус конкурсного кредитора з правом вирішального голосу, відтак рішення про схвалення звіту арбітражного керуючого було прийнято кредитором, який має переважну кількість голосів, а тому волевиявлення комітету кредиторів було об`єктивно зумовлене саме його позицією.

Аргументи скаржника про порушення вимог КУзПБ щодо скликання та проведення комітету кредиторів шляхом опитування, колегія суддів відхиляє, оскільки законодавцем передбачено саме таку процедуру, яка не обмежує прав кредиторів із дорадчим голосом і не позбавляє процедуру легітимності у випадку, коли серед кредиторів з вирішальним голосом на момент проведення голосування був лише один учасник. Такий підхід узгоджується з частиною четвертою статті 48 КУзПБ, якою визначено порядок проведення опитування і встановлено, що кількість голосів конкурсних кредиторів з правом вирішального голосу визначається сумою вимог, включених до реєстру вимог кредиторів.

При цьому, суди встановили відсутність будь-яких заперечень з боку кредитора ФГ "Агро Остап`є" (вимоги якого визнано ухвалою від 21.07.2025 без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів згідно з абзацом 3 частини четвертої статті 45 КУзПБ) щодо поданого звіту, що додатково підтверджує відсутність підстав для сумніву в легітимності проведеної процедури.

Отже, висновки судів в оскаржуваних судових рішеннях про затвердження звіту розпорядника майна арбітражного керуючого Білика О.А. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, зроблені відповідно до норм законодавства, а також відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи.

Дійшовши вказаного висновку, колегія суддів відхиляє протилежні аргументи скаржника, які по своїй суті зводяться до викладення обставин, що на переконання скаржника не були встановлені судами та необхідності переоцінки наявних у справі доказів, що не узгоджується з вимогами статті 300 ГПК України.

Колегія суддів зауважує на тому, що відмову від оплати винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить статті 43 Конституції України.

Щодо касаційної скарги на постанову Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025 та прийняту за результатом її апеляційного оскарження постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026.

Розпорядник майна арбітражний керуючий Білик О.А. подав до суду клопотання про визнання ФГ "Золотий Жайвір" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у даній справі, з призначенням ліквідатором арбітражного керуючого Білика О.А. У зазначеному клопотанні розпорядник майна також просив суд долучити до матеріалів справи протокол зборів кредиторів ФГ "Золотий Жайвір" №1 від 19.06.2025, протокол реєстрації учасників зборів та реєстр вимог кредиторів боржника.

Також від розпорядника майна -арбітражного керуючого Білика О.А. надійшов звіт у справі (вх. №05-06/1334/25), у якому, серед іншого, зазначено, що зборами кредиторів та комітетом кредиторів Фермерського господарства "Золотий Жайвір", відповідно до протоколів від 19.06.2025, прийнято рішення звернутися до Господарського суду Хмельницької області з клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Ініціюючим кредитором ТОВ "Суффле Агро Україна" подано клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, ліквідатором боржника призначити арбітражного керуючого Білика О.А. 

Від боржника надійшли клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю ознак неплатоспроможності боржника.

Згідно з пунктом 4 частини пятої статті 48 КУзПБ, прийняття рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про введення наступної процедури у справі про банкрутство належить до компетенції зборів кредиторів.

За частинами першою - третьою, шостою статті 49 КУзПБ, у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі.

До закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів приймають одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

У разі наявності обставин, що не дають зборам кредиторів можливості у встановлені строки прийняти одне з таких рішень, збори кредиторів можуть прийняти рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом.

У підсумковому засіданні господарський суд ухвалює одне з таких судових рішень: ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом; ухвалу про введення процедури санації та затвердження плану санації у разі схвалення плану санації боржника зборами кредиторів та погодження його забезпеченими кредиторами в порядку, встановленому цим Кодексом; постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство.

З дня визнання господарським судом боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або введення процедури санації процедура розпорядження майном та повноваження розпорядника майна припиняються.

Статтею 58 КУзПБ встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Суд визначає строк, протягом якого ліквідатор зобов`язаний здійснити ліквідацію боржника. Цей строк не може перевищувати 12 місяців.

Неявка у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про час і місце такого засідання, не перешкоджає провадженню у справі.

Таким чином, у підсумковому засіданні суду із врахуванням всіх обставин справи та думки комітету кредиторів суд зобов`язаний або встановити неплатоспроможність боржника і перейти до ліквідаційної процедури, або перейти до процедури санації, продовжити строк процедури розпорядження майном чи закрити провадження у справі.

Визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим з`ясувати його актив і пасив та співставити дані обох величин. Рішення суду не може ґрунтуватись лише на клопотанні комітету кредиторів. Суд повинен встановити неплатоспроможність боржника шляхом здійснення аналізу повноти проведених розпорядником майна заходів, що передбачені у процедурі розпорядження майном та дослідити надані розпорядником майна належні та допустимі докази на підтвердження повноти проведення процедури розпорядження майном (висновки про застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 15.06.2021 у справі № 916/1950/16 та від 29.07.2021 у справі №925/409/20).

Водночас тлумачення положень статей 48, 49 КУзПБ свідчить, що господарський суд, проводячи підсумкове засідання у справі про банкрутство, приймає рішення про введення наступної судової процедури щодо боржника, які визначені положеннями статті 6 КУзПБ, з застосуванням судового розсуду (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №915/1261/16, від 12.10.2021 у справі № 916/3619/19).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими КУзПБ, ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Таким чином, на вирішення судом питання переходу до ліквідаційної процедури з застосуванням судового розсуду впливають, за загальним правилом, три чинники: 1) закінчення 170-денного строку, відведеного для стадії розпорядження майном; 2) недостатність майнових активів боржника для задоволення вимог кредиторів, що встановлюється судом шляхом зіставлення активів і пасивів боржника; 3) наявність рішення зборів кредиторів щодо переходу до ліквідаційної процедури та, відповідно, відсутність пропозицій щодо санації боржника.

Верховний Суд також зауважує, що перелік доказів на підставі яких судом встановлюється наявність ознак неплатоспроможності боржника не є вичерпним та жоден із доказів (джерел інформації) на підставі яких здійснюється такий аналіз не є визначальним. Дійсний фінансово-господарський стан боржника у справі про банкрутство встановлюється судом на підставі комплексного дослідження сукупності всіх наявних у справі доказів (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 11.05.2023 у справі № 911/529/22).

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 26.04.2023 у справі №924/1277/20, наголосив, що, вирішуючи у підсумковому засіданні питання ухвалення одного із судових рішень, передбачених частиною третьою статті 49 КУзПБ, зокрема ухвали про закриття провадження у справі, посилаючись на пріоритетність відновлення платоспроможності боржника над його ліквідацією, судам доцільно дослідити як об`єктивну, так і суб`єктивну складові діяльності боржника.

Об`єктивна складова діяльності боржника полягає в аналізі наявних у боржника активів, економічної доцільності та ефективності їх використання у розрізі можливості погашення наявного боргу перед конкурсними кредиторами.

Суб`єктивна складова діяльності боржника зводиться до аналізу поведінки боржника, яка повинна бути максимально відкритою стосовно конкурсних кредиторів і спрямована на пошук реальних шляхів погашення боргу перед ними до моменту введення ліквідаційної процедури.

Дійсний фінансово-господарський стан боржника у справі про банкрутство повинен встановлюватися господарським судом на підставі комплексного дослідження всіх наявних у справі доказів, зокрема й аналізу фінансового стану боржника, подання якого до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, є обов`язком розпорядника майна боржника, визначеним абз 6 частини третьої статті 44 КУзПБ, що дозволить суду встановити наявність чи відсутність підстав для висновку про платоспроможність боржника.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що, визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неплатоспроможність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, шляхом здійснення аналізу повноти проведених розпорядником майна заходів, які передбачені в процедурі розпорядження майном, та дослідити надані розпорядником майна належні та допустимі докази на підтвердження повноти проведення процедури розпорядження майном, зокрема, передбаченої у частині третій статті 44 КУзПБ. 

При цьому суд має з`ясувати актив і пасив боржника та співставити відомості щодо обох величин. Розмір пасиву боржника підлягає визначенню відповідно до затвердженого судом у порядку статті 47 КУзПБ реєстру вимог кредиторів. Відомості про актив боржника має містити звіт розпорядника майна про фінансово-майновий стан боржника. Зазначений звіт має бути предметом розгляду зборів кредиторів (комітету кредиторів), які на його підставі приймають рішення клопотати про перехід до наступної судової процедури. 

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, загальний розмір грошових вимог до боржника згідно затвердженого на даний момент реєстру вимог кредиторів складає 15 363 640,52 грн.

Також в ході процедури розпорядження майном арбітражним керуючим з`ясовано, що згідно відомостей боржника упродовж 2022-2025 ФГ "Золотий жайвір" отримано 30 640 855,19 грн фінансової допомоги від заінтересованих осіб, напрями використання якої не вдалось визначити. Зазначені позикодавці звернулись з грошовими вимогами до боржника, однак в ході розгляду справи про банкрутство відкликали свої грошові вимоги.

Щодо визначення розміру активів боржника, суди зазначили, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 06.09.2024 зобов`язано розпорядника майна боржника у строк до 16.10.2024 провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість, а також цією ж ухвалою покладено обов`язок на боржника надати розпоряднику майна необхідні документи на його вимогу для підготовки аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на відповідних ринках, однак у визначений судом строк інвентаризація проведена не була з причин ненадання керівником боржника відповідних документів та відсутності пропозицій щодо її проведення.

Розпорядник майна Білик О.А. з метою проведення інвентаризації направляв на адресу керівника та власника Фермерського господарства "Золотий Жайвір" ОСОБА_1 вимоги, зокрема, рекомендованими листами з описом вкладення від 12.09.2024 №02-06/54, від 16.09.2024 №02-06/55, від 09.10.2024 №02-06/66 та від 11.10.2024 №02-06/69, щодо надання інформації про наявне майно, його місцезнаходження, балансову вартість, а також довідок про розмір активів, дебіторської та кредиторської заборгованості, кількість працюючих, розмір заборгованості із заробітної плати та інших необхідних відомостей, однак відповідна інформація та документи боржником надані не були.

У зв`язку з невиконанням керівником боржника вимог ухвали суду від 06.09.2024, а також ненаданням відповідей та запитуваної інформації на вимоги розпорядника майна, арбітражний керуючий Білик О.А. звертався до суду з клопотанням про зобов`язання боржника надати відповідні документи, яке було задоволено ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 13.11.2024, якою зобов`язано ФГ "Золотий Жайвір" у строк до 03.12.2024 надати розпоряднику майна належним чином завірені копії документів, що підтверджують право власності на визначену сільськогосподарську техніку, установчі документи, звітність щодо основних фондів, праці, дебіторської заборгованості, карту полів, штатний розпис, інформацію про земельні ділянки та інші документи, необхідні для проведення інвентаризації та аналізу діяльності боржника.

Матеріалами справи підтверджено, що на численні запити розпорядника майна та на виконання ухвал суду боржник необхідну інформацію не надав, при цьому наявність активів, основних фондів, майна та запасів, боржник не підтвердив належними та допустимими доказами, а також не повідомив фактичне місце ведення господарської діяльності та місцезнаходження майна.

Таким чином, керівником ФГ "Золотий Жайвір" в порушення вимог розділу І Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №879 від 02.09.2014, та ухвали Господарського суду Хмельницької області від 06.09.2024, не надано ні суду, ні розпоряднику майна наказу про проведення інвентаризації, не забезпечено створення інвентаризаційної комісії, участь матеріально відповідальних осіб, надання необхідної документації та організацію проведення інвентаризації.

Розпорядником майна за результатами аналізу отриманих відповідей від реєстраційних органів встановлено, що за боржником зареєстровано сільськогосподарську техніку та транспортні засоби, зокрема 7 одиниць сільськогосподарської техніки та 3 автомобілі, при цьому, як встановлено в ході процедури розпорядження майном, два транспортні засоби були відчужені третій особі та не є власністю боржника, а тому достовірна інформація про основні засоби відсутня.

Згідно наданої до суду інформації, у боржника відсутні відомості про вартість вказаного майна, тоді як відповідно до фінансової звітності станом на 31.12.2024 вартість основних засобів становить 385,8 тис. грн.

Крім того, відповідно до відомостей з державних реєстрів речових прав встановлено, що у користуванні боржника перебувають земельні ділянки загальною площею 778,65 га на території Тернопільської області, при цьому майно, яке є предметом застави, не виявлено.

Водночас, згідно отриманих на запити документів, за боржником обліковуються активи, зокрема: незавершені капітальні інвестиції у розмірі 4815,8 тис. грн, основні засоби - 1309,6 тис. грн, запаси - 37314,98 тис. грн, дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги - 5993,5 тис. грн, інша поточна дебіторська заборгованість - 174,2 тис. грн, а також транспортні засоби та сільськогосподарська техніка, що підтверджується відповідними листами уповноважених органів.

За наявності у користуванні значної площі земельних ділянок, суд звертає увагу, що така обставина свідчить про ймовірне здійснення боржником сільськогосподарської діяльності та, відповідно, отримання урожаю, однак відомості про фактично зібраний урожай, його обсяг, види сільськогосподарських культур та місце зберігання боржником суду не надано.

З письмових пояснень боржника, як встановили суди, інформація щодо наявності урожаю, його місцезнаходження та обліку відсутня.

За результатами проведеного розпорядником майна аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника, а також його становища на відповідних ринках від 05.12.2024 встановлено, що у структурі балансу станом на 31.12.2023 залишкова вартість основних засобів (рядок 1010 Ф1) становить 1309,6 тис. грн, при цьому основну частину активів складають оборотні активи у розмірі 44130,8 тис. грн, з яких запаси становлять 37314,9 тис. грн (у тому числі готова продукція - 29258,3 тис. грн), а дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи та послуги - 5993,5 тис. грн, у зв`язку з чим загальний обсяг активу балансу на вказану дату становить 50256,2 тис. грн.

Разом з тим, у проведеному аналізі зазначено, що ознаками навмисного погіршення фінансово-господарського стану підприємства можуть бути, зокрема, зменшення розміру, приховування та заниження оцінки майна, яке перебуває у розпорядженні господарства, а також штучне збільшення розміру кредиторської та дебіторської заборгованості.

Також в ході процедури розпорядження майном арбітражним керуючим з`ясовано, що згідно відомостей боржника упродовж 2022-2025 ФГ "Золотий жайвір" отримано 30640855,19 грн фінансової допомоги від заінтересованих осіб, напрями використання якої не вдалось визначити. Зазначені позикодавці звернулись з грошовими вимогами до боржника, однак в ході розгляду справи про банкрутство відкликали свої грошові вимоги.

Отже, за результатами проведеного аналізу судами встановлено ознаки штучного збільшення кредиторської заборгованості за договорами поворотної фінансової допомоги.

Відтак, встановлені обставини документального не підтвердження боржником активу балансу станом на 31.12.2023, відсутності первинних документів, відомостей про вартість майна, а також інформації щодо дебіторської заборгованості, свідчать про негативний фінансово-господарський стан боржника, при цьому керівництвом ФГ "Золотий Жайвір" не надано жодних належних доказів платоспроможності та не запропоновано жодних заходів щодо її відновлення.

Крім того, розпорядником майна проведено аналіз щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства, а також ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства від 05.12.2024 відповідно до Методичних рекомендацій, затверджених наказом Міністерства економіки України №1361 від 26.10.2010, за результатами якого встановлено, що частка основних засобів в активах боржника протягом 2021-2023 років зменшилась більш ніж утричі.

Крім того, розпорядником майна додатково проведено аналіз фінансово-господарської діяльності (вх.№05-06-1334/4), за результатами якого встановлено, що наявність активів, основних фондів, майна та запасів боржником не підтверджена жодними документами.

При цьому на пропозиції надати документи та забезпечити проведення інвентаризації за юридичною адресою, боржник не повідомив фактичного місця ведення господарської діяльності та місцезнаходження майна, а також не виявив наміру надати відповідну інформацію у ході розгляду справи в судових засіданнях.

За таких обставин інвентаризація була проведена розпорядником майна на підставі відомостей з реєстраційних органів, отриманих відповідей на запити та даних відкритих державних реєстрів, що, у свою чергу, зумовлено неналежною поведінкою боржника.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, за даними фінансової звітності боржника станом на 31.12.2023 активи становили 50 256,2 тис. грн, при цьому, їх основу складали оборотні активи, однак уже станом на 31.12.2024 формальне зростання активів до 97370,1 тис. грн не підтверджене жодними належними доказами, оскільки переважна їх частина, зокрема запаси, готова продукція та дебіторська заборгованість, документально не підтверджені, місцезнаходження такого майна боржником не розкрито, а перелік дебіторів не надано.

Продовжений ухвалою суду строк для проведення інвентаризації майна боржника не призвів до її фактичного здійснення, оскільки, незважаючи на належне повідомлення розпорядником майна про дату, час та місце її проведення, боржник не забезпечив доступу до майна і документів, не з`явився за юридичною адресою, яка фактично не відповідає місцезнаходженню господарства, та не повідомив альтернативного місця здійснення діяльності, що унеможливило встановлення реального складу активів.

Оцінивши доводи боржника про його платоспроможність суди виснували про їх не підтвердження жодними належними доказами, а відсутність документального підтвердження фінансового стану, відомостей про майно та реальні джерела доходів свідчить про неможливість відновлення платоспроможності у процедурі розпорядження майном, що призвело до мотивованої відмови у задоволенні клопотань боржника про закриття провадження у справі, обґрунтованих відсутністю ознак його неплатоспроможності.

Встановлене судами першої та апеляційної інстанції не забезпечення керівником боржника дотримання вимог Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, зокрема не видано наказу про проведення інвентаризації, не сформовано інвентаризаційної комісії, не надано необхідних документів та не вчинено жодних дій, спрямованих на організацію та проведення інвентаризації, свідчить про відсутність наміру боржника належним чином підтвердити наявність активів.

Доводи скаржника про наявність у боржника зерна, яке знаходиться на відповідальному зберіганні у кількості та вартості, достатній для покриття пасивів боржника, були предметом дослідження судів попередніх інстанції, які встановили відсутність в матеріалах справи належних і допустимих доказів, які б дозволяли достеменно встановити або спростувати такі обставини, у зв`язку з чим зазначені твердження обґрунтовано не були враховані судами при визначенні майнового стану боржника.

Відтак, беручи до уваги встановлені судами обставини у своїй сукупності, а саме, наявність значного обсягу визнаних та непогашених грошових вимог кредиторів, відсутність належного підтвердження активів боржника, перевищення пасивів боржника над активами останнього, фактичне унеможливлення проведення повноцінної інвентаризації внаслідок поведінки самого боржника, а також відсутність будь-яких реальних заходів, спрямованих на відновлення платоспроможності чи залучення інвесторів, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури у справі та призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Білика О.А.

Щодо доводів скаржника про наявність підстав для відсторонення арбітражного керуючого Білика О.А. від виконання повноважень розпорядника майна у даній справі та неможливості призначення цього арбітражного керуючого ліквідатором боржника колегія суддів зазначає наступне.

Скаржник посилається на пункт 2 частини третьої статті 28 КУзПБ, відповідно до якого розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією не можуть бути призначені арбітражні керуючі, а призначені арбітражні керуючі підлягають відстороненню, які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня відсторонення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років.

За доводами скаржника, обставина здійснення арбітражним керуючим Біликом О.А. управління ФГ "Золотий Жайвір" у період з 12.06.2025 по 15.10.2025, виконуючи повноваження керівника боржника на підставі ухвали Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2025 в межах процедури банкрутства, є безальтернативною підставою для відсторонення арбітражного керуючого Білика О.А. від виконання повноважень розпорядника майна у справі №924/700/24, а також виключала можливість призначення цього арбітражного керуючого ліквідатором боржника відповідно до вказаної норми КУзПБ.

Однак, як правильно зауважили суди попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях, що дана норма не може розповсюджуватись на випадки, коли суд відсторонює виконавчий орган боржника від управління і покладає виконання його обов`язків на розпорядника майна.

Відповідно до частини другої статті 40 КУзПБ у процедурі розпорядження майном за клопотанням розпорядника майна, сторін або інших учасників справи про банкрутство, що містить підтверджені відомості про перешкоджання виконавчим органом боржника виконанню повноважень розпорядника майна, невжиття заходів щодо забезпечення збереження майна боржника, а також про вчинення ними дій, що порушують права та законні інтереси боржника або кредиторів, господарський суд має право припинити повноваження виконавчого органу боржника та покласти виконання його обов`язків на розпорядника майна.
В даному випадку арбітражний керуючий не здійснював управління боржником, а виконання повноваження керівника боржника здійснювалось на підставі ухвали Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2025 в межах процедури банкрутства, тобто мало тимчасовий і процесуальний характер задля забезпечення належної діяльності боржника в ході розпорядження майном.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів, що тимчасове виконання покладених на арбітражного керуючого Білика О.А. обов`язків керівника боржника не є тотожним перебуванню на посаді керівника боржника у розумінні пункту частини третьої статті 28 КУзПБ, оскільки не пов`язане з набуттям відповідного статусу на підставі корпоративних чи трудових відносин, а здійснюється виключно в силу приписів закону та ухвали суду.

Посилання скаржника на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, а саме, відсутність висновків Верховного Суду з питань застосування пункту частини третьої статті 28 КУзПБ, є необґрунтованими. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій установлених обставин справи, а не свідчать про наявність правової проблеми, яка потребує формування Верховним Судом висновку щодо застосування вказаної норми права у подібних правовідносинах. Окреслені скаржником питання врегульовані положеннями КУзПБ, норми якого були правильно застосовані судами попередніх інстанцій, а їх застосування у цій справі не викликає неоднозначності чи невизначеності.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржник про неврахування судами попередніх інстанції висновків, викладених у наведених в касаційній скарзі постановах, оскільки посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Ураховуючи наведене у цій постанові через призму встановлених обставин справи та мотивів, з яких виходили суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень, з огляду на межі касаційного оскарження колегія суддів дійшла висновку, що підстави касаційного оскарження не знайшли свого підтвердження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги не підтвердилися, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції - без змін.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенням без змін оскаржених судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу засновника Фермерського господарства "Золотий Жайвір" ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026, ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026, ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 у справі № 924/700/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Огороднік К. М.

Судді Васьковський О.В.

Погребняк В.Я.