Справа № 638/12243/26
Провадження № 3/638/2696/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
08 липня 2026 року        м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
судді - Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання - Мяснянкіної Г.П.,
захисника – Босої О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
26 травня 2026 року о 23:15 год. у м. Харкові по вул. Трінклєра, 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 ARHJ-0315, тест № 3197, результат позитивний – 0,71 проміле. Водій з результатом згоден. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Боса Оксана Олександрівна заявила низку клопотань в яких просила провадження у справі зупинити на підставі ст. 335 КПК України у зв`язку з мобілізацією ОСОБА_1 , провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП або призначити покарання з урахуванням принципу індивідуалізації без позбавлення права керування транспортним засобом. Щодо клопотання про зупинення провадження, то воно мотивоване тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією. Клопотання про закриття провадження мотивоване тим, що:
- матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його законної зупинки. Зокрема, на відеозапису не відображено керування транспортним засобом, відеозапис починається з «23:23:53 год.», тоді як відповідно до протоколу часом керування є «23:15 год.»;
- огляд з метою визначення стану сп`яніння проведено з порушенням встановленої законом процедури, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому огляд потрібно було проводити в порядку ст. 266-1 КУпАП, а не ст. 266 КУпАП;
- ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем, що свідчить про те, що поліцейські не вбачали небезпеки у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом;
Клопотання про призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації без позбавлення права керування транспортним засобом мотивоване тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а виконання бойових завдань, пов`язаних з перевезенням особового складу, боєприпасів, техніки тощо потребує права керування транспортним засобом.
Крім того, захисник на обґрунтування своєї позиції навела низку постанов апеляційних судів щодо вирішення подібних питань.
В судовому засіданні захисник Боса О.О. підтримала раніше подані клопотання.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.
З урахуванням викладеного, а також зважаючи на участь в судовому засіданні захисника, суд розглянув справу за відсутністю ОСОБА_1 .
Щодо клопотання захисника про зупинення провадження у справі за аналогією закону на підставі ст. 335 КПК України суд зазначає наступне.
За приписами ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Частиною 1 статті 335 КПК України, серед іншого передбачено, що якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.
Вищевказана норма закону була прийнята 14.04.2022, набрала чинності 01.05.2022.
Проте, у КУпАП такі зміни не були внесені, що свідчить про те, що законодавець мав на меті врегулювати виключно питання щодо зупинення в умовах воєнного стану у зв`язку із призовом на військову службу за мобілізацією обвинувачених саме кримінальних проваджень. Слід зазначити, що статус обвинуваченого відрізняється від статусу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до вимог КПК України участь обвинуваченого у розгляді кримінального провадження є обов`язковою. Натомість, в силу приписів ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення явка особи при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126, 130 КУпАП, не є обов`язковою, що виключає можливість застосування норм КПК України до правовідносин у даній справі за аналогією закону.
Слід також зауважити, що строки притягнення до кримінальної відповідальності є більш тривалими ніж строки накладення адміністративного стягнення та порядок їх обчислення є різним. Так, у КУпАП не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.
Відповідно до положень п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» у випадку відкладення розгляду справи про адміністративні правопорушення за клопотанням учасників судового розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, обчислюється починаючи з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні - починаючи з дня його виявлення. Можливість зупинення цього строку у зв`язку з перенесенням розгляду справи не передбачено, крім випадку, визначеного частиною четвертою статті 277 КУпАП.
Частиною 4 ст. 277 КУпАП передбачено лише можливість зупинення строків розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому розгляд даної справи без невиправданої затримки буде відповідати інтересам особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та суспільства.
Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.
Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
За приписами ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Також, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, що мало місце 26 травня 2026 року, коли останній вже перебував на військовій службі.
Водночас ч. 1 ст. 335 КПК України передбачає зупинення провадження у разі коли обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період після вчинення правопорушення.
Окрім того суд враховує, що ОСОБА_1 27.05.2026 уклав Договір про надання правової допомоги з адвокатом Босою О.О., яка здійснює його захист у справі про адміністративне правопорушення.
Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 126, 130 КУпАП, не є обов`язковою.
Інтереси ОСОБА_1 при розгляді справи може представляти його захисник, який має такі ж права, що і особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, що виключає порушення прав особи, зокрема порушення права на захист та права на доступ до правосуддя.
Окрім цього, у клопотанні не вказано, у чому саме полягає неможливість розгляду судом зазначеної справи у період знаходження ОСОБА_1 на військовій службі, враховуючи, що він не позбавлений можливості здійснювати реалізацію наданих йому чинним законодавством прав через свого захисника або шляхом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Відтак об`єктивної неможливості розгляду справи суд не вбачає, а тому підстави для зупинення провадження у справі відсутні. 
Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження та підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 676465 від 26 травня 2026 року, яким зафіксовано факт порушення п. 2.9.а ПДР України;
- Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 26.05.2026, відповідно до якого ОСОБА_1 , у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, пройшов за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, результат 0,71 проміле, з результатом згоден, про що свідчить його підпис;
- роздруківкою з приладу Drager Alcotest 6820 ARHJ-0315, результат 0,71 проміле, тест № 3197, дата та час тесту – 26.05.2026 року о 23:24 год;
- відеозаписом з портативного нагрудного відеореєстратора 471100, відеореєстратора 70маі;
- Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.05.2026;
- рапортом поліцейського УПП в Харківській області Вадима Славгородського від 26.05.2026.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Вище перелічені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 677548 від 28.05.2026.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3 ПДР України).
Згідно підп. а) п. 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Особи, які порушують Правила дорожнього руху України, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил дорожнього руху України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МОЗ України від 03 листопада 2015 року № 1452/735. 
Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду, визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103.
Відповідно до п. 2, 3 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п. 6 Розділу І Інструкції № 1452/735).
Відповідно до п. 1 та п. 2 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (п. 10 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735).
Згідно з п. 3, 4 Порядку № 1103 огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до п. 5 Порядку № 1103 результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.
Судовим розглядом встановлено, що огляд водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння проведено з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103, що свідчить про відсутність підстав для визнання недопустимими доказів, отриманих внаслідок проведення такого огляду.
Таким чином, суд дійшов висновку, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які поза розумним сумнівом підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, КУпАП, а саме керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи сторони захисту спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які відповідають критеріям належності та допустимості, не викликають сумніву у їх достовірності.
Так, доводи захисника про відсутність факту керування спростовуються відомостями відеозапису. Дійсно, на відеозапису з бодікамери не зафіксовано безпосередньо керування ОСОБА_1 автомобілем Volkswagen Transporter, проте на цьому відеозапису зафіксовано, як до проходження огляду поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про те, що автомобіль під його керуванням було зупинено у зв`язку з відсутністю номерного знаку та несправністю правої фари. Жодних зауважень та заперечень з цього приводу ОСОБА_1 не висловив, навпаки безпосередньо перед проходженням огляду особисто підтвердив, що керував транспортним засобом Volkswagen Transporter. При цьому, суд враховує, що на відеозапису зі стаціонарного відеореєстратора зафіксовано рух та зупинку автомобіля Volkswagen Transporter о 23:15 год.
Щодо доводів захисника про те, що у протоколі зазначено час керування автомобілем «23:15 год.», а відеозапис починається з «23:23 год.», то суд зазначає, що відеозапис є лише одним із доказів у справі, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами. Відеозапис, як і протокол про адміністративне правопорушення, не має для суду заздалегідь встановленої сили. Та обставина, що відеозапис розпочинається з 23:23 год. жодним чином не спростовує факт керування ОСОБА_1 автомобілем о 23:15 год., враховуючи, повідомлену особисто ОСОБА_1 під відеозапис бодікамери інформацію, що він дійсно керував транспортним засобом, що в сукупності з відеозаписом зі стаціонарного відеореєстратора дає підстави зробити обґрунтований висновок про доведення поза розумним сумнівом обставин, зазначених у протоколі, а саме, що ОСОБА_1 26.05.2026 о 23:15 год. керував транспортним засобом Volkswagen Transporter.
Крім того, з відеозапису з бодікамери встановлено, що поліцейським були встановлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які відповідають ознакам сп`яніння, зафіксованим у Акті огляду від 26.05.2026.
Отже, як підстава зупинки транспортного засобу, так і направлення водія на огляд з метою визначення стану сп`яніння, були здійснені відповідно до вимог чинного законодавства.
Щодо результатів огляду, то ОСОБА_1 не висловив незгоду з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, на пропозицію поліцейського пройти медичний огляд у разі незгоди з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу відповів відмовою, що свідчить про відсутність підстав для направлення водія на медичний огляд з метою визначення стану сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.
Доводи захисника про незаконність проведення огляду у зв`язку з незалученням представників ВСП суд відхиляє, оскільки матеріали справи, зокрема відеозапис, не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 повідомляв поліцейським, що є військовослужбовцем, ОСОБА_1 не перебував у однострої Збройних Сил України з розпізнавальними знаками під час проведення огляду. Доказів повідомлення поліцейським про статус військовослужбовця стороною захисту також не надано. Протокол про адміністративне правопорушення також не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Відтак, у поліцейського були відсутні підстави для вирішення питання про залучення представників ВСП для проведення огляду ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст. 266-1 КУпАП.
Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, то вони спростовуються як відомостями відеозапису, на якому зафіксовано, як поліцейський повідомив ОСОБА_1 про відсторонення від керування на одну добу, так і змістом рапорту інспектора УПП в Харківській області від 26.05.2026, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відсторонено від керування автомобілем на місця без порушень ПДР України. 
Посилання на постанови апеляційних судів є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судами при застосуванні норм права підлягають застосуванню висновки, викладені у постановах Верховного Суду.
При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини. Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.
Щодо доводів захисника про необхідність призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації, то суд їх відхиляє, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не робить винятків щодо застосування адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами для окремих категорій осіб, зокрема і для військовослужбовців.
Законодавець чітко встановив, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах (частина перша статті 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Отже, законодавець збалансував інтереси військової служби та безпеки дорожнього руху, не передбачивши для військових жодних пільг у справах за статтею 130 КУпАП.
Таким чином, нормами КУпАП фактично обмежено судову дискрецію щодо визначення міри стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, у тому числі за статтею 130 КУпАП. 
На підставі вищевказаного, з урахуванням особи, ступеню вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. 
Відповідно до п.12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору як військовослужбовець при розгляді справи, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.
Керуючись ст. 130, 245, 251-252, 254, 278-280, 283, 284 КУпАП, суд 

п о с т а н о в и в:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постанова може бути оскаржена у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Шевченківський районний суд міста Харкова.
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.
Повний текст постанови складено 09 липня 2026 року. 

Суддя     І.П. Латка