ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2026 Справа № 914/92/26 
За позовом: Львівської міської ради, м.Львів,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Монді Груп», м.Львів,
про стягнення 469'564,39 грн. заборгованості.

Суддя Б. Яворський,
при секретарі О. Муравець.
Представники сторін:
від позивача: В. Хухра, 
від відповідача: О. Дашинич. 
Відводів складу суду сторонами не заявлялося.
Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу vkz.court.gov.ua.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Монді Груп» про стягнення 469'564,39 грн. заборгованості за договорами оренди землі №З-4229 від 20.03.2020, з яких: 163'480,21 грн основний борг, 303'815,28 грн штраф, 1'634,225 грн пеня та 634,68 грн 3% річних. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 07.01.2026 позовну заяву передано на розгляд судді Б. Яворському.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.02.2026, а також встановлено строк для реалізації учасниками процесу їх процесуальних прав. Ухвала про відкриття провадження у справі та прийняття справи до розгляду була надіслана учасникам провадження електронним судом, докази про що знаходяться в матеріалах справи.
03.02.2026 надійшов відзив на позовну заяву.
06.02.2026 позивач подав відповідь на відзив.
10.02.2026 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив.
05.03.2026 позивач подав додаткові пояснення.
15.06.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 13.07.2026.
Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.
Аргументи позивача. Відповідач не виконує умови договору оренди землі, адже не сплатив орендну плату за період користування земельною ділянкою 02.05.2025 - 30.09.2025 і заборгованість становить 163480,21 грн., на яку нараховано 1634,22 грн. пені, 634,68 грн. 3% річних та 303815,28 грн. штрафу. Вважає, що хоча відповідач і придбав орендовану земельну ділянку за договором купівлі-продажу, право власності на ділянку далі зареєстровано за радою, а товариство залишається її орендарем. Саме лише укладення договору купівлі-продажу не припинило договір оренди, оскільки право власності ще не перейшло до набувача, тому останній зобов`язаний сплачувати орендну плату. Не передання радою документів за результатами продажу ділянки відповідачу зумовлено наявністю заборгованості зі сплати пені останнього перед ЛМР. Спірний договір оренди землі укладено у письмовій формі, а тому оформлення угоди між сторонами про його розірвання має відбуватися також у письмовій формі.
Аргументи відповідача.
У п. 37 договору оренди сторони погодили, що дія договору припиняється у разі придбання орендарем земельної ділянки у власність. Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря. Згідно графіку сплати коштів за продаж земельної ділянки відповідач мав розрахуватись у повному обсязі перед позивачем за земельну ділянку до 18.08.2024. Натомість відповідач 25.06.2024 сплатив позивачу 1887500,00 грн., чим повністю виконав умови договору в частині оплати вартості земельної ділянки. Таким чином, 26.06.2024 у позивача виник обов`язок передати необхідні документи для реєстрації права власності не земельну ділянку за відповідачем, однак він цього не зробив. Станом на даний час договір купівлі-продажу земельної ділянки є чинним, а спірна земельна ділянки перебуває у фактичному розпорядженні відповідача. Продавець, який продав земельну ділянку і отримав повну вартість ціни за неї, втрачає статус власника цієї земельної ділянки і не має правових підстав на отримання орендної плати. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.
У судовому засіданні 13.07.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
20.03.2020 на підставі ухвали №6336 між Львівською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Монді Груп" укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 4610136300:06:020:0100, яка розташована на вул. Рудненській, 12 у м. Львові, площею 0,2619 га. На даній земельній ділянці знаходяться об?єкти нерухомого майна, які перебувають у власності відповідача. Ділянка передана в оренду для обслуговування будівель та споруд. Пунктом 5 договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 1755699,03 грн. Договір оренди землі укладено на 10 років до 20 лютого 2030 року. Згідно п.9 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 193126,89 грн. в рік, що становить 11 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та вноситься щомісячно рівними частинами. 
Пунктом п.10 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. 
Позивач зазначає, що за період користування земельною ділянкою 02.05.2025 - 30.09.2025 відповідач не виконав умови договору оренди землі щодо оплати, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 163480,21 грн., на яку нараховано 303815,28 грн. штрафу, 1634,22 грн пені та 634,68 грн. 3% річних. 
Також судом встановлено, що 18.08.2022 між Львівською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Монді Груп» укладено договір купівлі-продажу орендованої земельної ділянки площею 0,2619 га, місце розташування якої: м. Львів, вул. Рудненська, 12, кадастровий номер: 4610136300:06:020:0100. Згідно з п.1.2 договору продавець зобов`язується при умові сплати покупцем ціни земельної ділянки, передати у власність покупця, а покупець прийняти у власність зазначену вище земельну ділянку з усіма обмеженнями та сплатити за неї обумовлену розділом 2 цього договору грошову суму. У п.2.1 договору сторони погодили, що ціна продажу земельної ділянки, згідно з ухвалою Львівської міської ради №2173 від 30.06.2022 становить 2335804,00 грн. Розрахунок за придбану земельну ділянку у повному обсязі проводиться із розтермінуванням суми платежу на 24 місяці з моменту укладання договору, при умові сплати 50 % вартості земельної ділянки (п. 2.2 договору). Відповідно до п.2.3 договору покупець зобов`язується протягом 30 календарних днів від дня нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу сплатити 816763,00 грн, що становить 50 % вартості земельної ділянки з врахуванням сплаченого авансового внеску, відповідно до договору від 11.08.2021 №139 про оплату авансового внеску, який становив 351139,00 грн, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок міського бюджету м. Львова. Решта вартості земельної ділянки покупець зобов`язується сплатити з розтермінуванням суми платежу терміном 24 місяці з моменту укладання цього договору на визначені банківські реквізити не рідше ніж один раз на місяць згідно з графіком, який є невід`ємною частиною цього договору, або одноразово у повному обсязі у строк, який не перевищує 3 (трьох) місяців після внесення першого або чергового платежу - у сумі 1167902,00 грн з врахуванням індексу інфляції, встановленого Держкомстатом за період місяця, який настає за тим, у якому внесено перший платіж, по місяць, який передує місяцю внесення платежу (призначення платежу - кошти від продажу земельної ділянки на вулиці Рудненській, 12 (дванадцять). Пунктом 8.2 договору передбачено, що при невиконанні покупцем умов даного договору щодо сплати ціни продажу згідно з розділом 2 цього договору і відмови від виконання взятих на себе зобов`язань по сплаті зазначеної ціни у встановлений термін, покупець сплачує продавцю пеню у п`ятикратному розмірі облікової ставки НБУ.
ТОВ «Монді Груп» перший платіж в сумі 816763,00 грн (що становить 50 % вартості земельної ділянки з врахуванням сплаченого авансового внеску) у строк, погоджений в договорі (30 календарних днів від дня нотаріального посвідчення договору, тобто до 18.09.2022) не сплатило. Фактично такий сплачено лише 25.06.2024. Наступні два платежі в сумі по 48662,60 грн кожен ТОВ «Монді Груп» сплатило: 21.09.2022 (в той час як строк оплати до 18.09.2022) та 20.10.2022 (строк оплати до 18.10.2022. Решту платежів, які покупець зобов`язався здійснювати щомісяця до 18 числа, він здійснив лише 25.06.2024. Два останні платежі зі строком оплати до 18.07 та до 18.08.2024 відповідно покупець сплатив достроково - 25.06.2024 і повністю виконав умови договору в частині оплати вартості земельної ділянки.
Оскільки відповідач не виконував належно умови договору, позивач 17.05.2023 надсилав йому претензію з вимогою сплатити суму боргу згідно з графіком сплати коштів за продаж земельної ділянки з врахуванням індексу інфляції, а також пеню у п`ятикратному розмірі облікової ставки НБУ за протермінований період.
03.09.2024 позивачем надсилав відповідачу претензію з вимогою сплатити суму інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з несвоєчасною оплатою основного боргу, що становить 261905,55 грн. Вказану суму відповідач сплатив 16.09.2024.
У березні 2025 року Львівська міська рада звернулася до суду з цим позовом про стягнення з ТОВ «Монді Груп» 2180594,16 грн пені за порушення строку оплати за договором купівлі-продажу, нарахованої за період з 19.09.2022 по 24.06.2024. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2026 у справі №914/620/25 стягнуто з ТОВ «Монді Груп» на користь Львівської міської ради 481046,20 грн пені та 7215,69 грн. судового збору.
Також встановлено, що 31.07.2025 ТОВ «Монді Груп» зверталося до ЛМР із заявою щодо надання документа, необхідного для реєстрації набутої за договором купівлі-продажу земельної ділянки, однак отримало відмову № 2403-вих-129399 від 08.09.2025, у зв`язку з чим звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівської міської ради про примусове виконання обов`язку в натурі.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.02.2026 у справі №914/3316/25, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2026, позовні вимоги ТОВ «Монді Груп» задоволено повністю; зобов`язано Львівську міську раду надати ТОВ «Монді Груп» необхідний для реєстрації за товариством права власності на земельну ділянку документ, що підтверджує сплату покупцем вартості земельної ділянки в повному обсязі. Під час розгляду даної справи суди зробили висновок, що: покупцем сплачено повну вартість земельної ділянки; відповідно до умов договору, обов`язок ЛМР видати документ, що підтверджує оплату для подальшої реєстрації права власності, виникає після фактичної сплати коштів, що є зустрічним зобов`язанням продавця у розумінні ч. 1 ст. 538 ЦК України; наявність у позивача заборгованості зі сплати пені не є підставою для відмови у видачі документа про оплату; законні підстави для відмови у видачі документа про оплату у зв`язку з наявністю спору щодо пені відсутні; 31.07.2025 покупець подав продавцю заяву щодо надання документу про підтвердження оплати, необхідного для реєстрації земельної ділянки, тому доводи апелянта про відсутність належного звернення спростовуються матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду; апеляційний суд відзначив, що вирішуючи спір у частині зобов`язання ради надати документ, який підтверджує повну сплату вартості земельної ділянки, місцевий суд правомірно виходив із того, що майнове право товариства підлягає захисту крізь призму доктрини «легітимних очікувань», розробленої в практиці ЄСПЛ. У постанові Західного апеляційного господарського суду зазначається: «Так колегія суддів зазначає, що позивач виконав усі передбачені законом та договором умови для реєстрації права власності на земельну ділянку, а саме: здійснив повну оплату ціни продажу земельної ділянки в сумі 2 335 804,00 грн. З огляду на приписи ч. 7 ст. 128 Земельного кодексу України, згідно з якими документ про оплату разом із договором є достатньою підставою для державної реєстрації права власності, у позивача виник майновий інтерес, який прирівнюється до права власності в контексті захисту від втручання з боку органів державної влади чи місцевого самоврядування. Суд наголошує, що ухилення відповідача від видачі зазначеного документа з посиланням на наявність заборгованості з пені становить непропорційне втручання у право позивача на мирне володіння майном. Враховуючи, що правомірне очікування позивача ґрунтується на законодавчому положенні та фактичному виконанні зобов`язань, місцевий суд дійшов правомірного висновку про наявність підстав для застосування такого способу захисту як примусове виконання обов`язку в натурі шляхом зобов`язання відповідача видати відповідний документ про оплату».
ОЦІНКА СУДУ.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки, а також на підставі договору купівлі продажу, за яким орендар придбав у орендодавця орендовану земельну ділянку. 
Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. 
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст.1 ЗУ «Про оренду землі»). 
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 ЗУ «Про оренду землі»).
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі (ст.21 ЗУ «Про оренду землі»).
Стаття 31 ЗУ «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі припиняється в разі поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря.
Стаття 346 ЦК України передбачає, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. При цьому, згідно ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього
права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару (ч. 1 ст. 697 ЦК України).
Договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Документ про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) разом з договором купівлі-продажу є підставою для державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку. Кошти, отримані від продажу земельних ділянок державної або комунальної власності, зараховуються органами державної влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування відповідно до державного та/або місцевих бюджетів у порядку, визначеному законом (ст.128 ЗК України).
Сторони 20.03.2020 уклали договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендар зобовязувався сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою. Під час дії даного договору оренди землі орендар на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2022 придбав орендовану ним земельну ділянку. Згідно п. 1.2. договору купівлі-продажу земельної ділянки ЛМР зобов`язалась при умові сплати ТОВ «Монді груп» ціни земельної ділянки, передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти у власність земельну ділянку. Відповідно до п. 3.2 договору купівлі-продажу державна реєстрація права власності на земельну ділянку здійснюється після сплати покупцем 50% вартості земельної ділянки та отриманням від продавця документу, що підтверджує виконання вищезазначеного пункту.
Згідно графіку сплати коштів за продаж земельної ділянки (додаток 1 до купівлі-продажу), відповідач мав розрахуватись у повному обсязі перед позивачем за земельну ділянку до 18.08.2024. На виконання договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідач 24.06.2024 сплатив позивачу у повному обсязі ціну вартості земельної ділянки, згідно договору купівлі-продажу, а останній цю оплату прийняв. Тому суд погоджується із відповідачем, що після такої оплати у ЛМР як продавця, який отримав визначену договором ціну товару, виник обов`язок передати необхідні документи для реєстрації права власності на земельну ділянку за покупцем (відповідачем).
Як зазначили суди під час розгляду справи №914/3316/25 у покупця виник майновий інтерес, який прирівнюється до права власності в контексті захисту від втручання з боку органів державної влади чи місцевого самоврядування і ухилення продавця від видачі необхідного для реєстрації права власності документа з посиланням на наявність заборгованості з пені становить непропорційне втручання у право позивача на мирне володіння майном. Відтак, суди встановили неправомірність дій ЛМР та застосували такий спосіб захисту як примусове виконання обов`язку в натурі шляхом зобов`язання ради видати відповідний документ про оплату.
Стаття 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній фізичній та юридичній особі право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Ceni v. Italy» (2014) та «Stretch v. the United Kingdom» (2003), поняття «майно» (possessions) у розумінні статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод охоплює не лише існуюче фізичне майно, а й «легітимні очікування» щодо набуття конкретних активів. Щоб «очікування» було «легітимним», воно повинно мати більш конкретний характер, ніж проста надія, і ґрунтуватися на законодавчому положенні або правовому акті, такому як судове рішення, що стосується відповідного майнового інтересу (Kopeckе v. Slovakia [ВП], 2004, §§ 49-50; Centro Europa 7 S.R.L. and di Stefano v. Italy [ВП], 2012, § 173; «Сагхінадзе та інші проти Грузії» (Saghinadze and Others v. Georgia), 2010, § 103; «Чені проти Італії» (Ceni v. Italy), 2014, § 39; «Валверде Дігон проти Іспанії» (Valverde Digon v. Spain), 2023, § 49).
Своїми діями, які полягали в ухиленні від виконання обов`язку щодо надання документів покупцю для оформлення права власності на придбану земельну ділянку, ЛМР створювала перешкоди відповідачу в завершенні процедури набуття ним земельної ділянки у власність і настання умови для припинення дії договору оренди землі, визначеної ст.31 ЗУ «Про оренду землі», - поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря. Наслідком такої поведінки ради стало те, що покупець не мав можливості зареєструвати право власності на придбану земельну ділянку і договір оренди землі не був припинений через поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря. Натомість рада вимагає сплачувати орендну плату в особи, яка за договором купівлі-продажу здійснила оплату та придбала у власність земельну ділянку і є її фактичним власником. 
Зважаючи на наведене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимоги ЛМР про стягнення орендної плати за оренду земельної ділянки у період 02.05.2025 - 30.09.2025, а тим більше штрафних санкцій та 3% річних, адже в цей час відповідач уже придбав відповідну земельну ділянку, сплативши визначену договором купівлі-продажу її вартість, і правомірно очікував та сподівався, що після такої сплати стане її власником і не сплачуватиме за оренду придбаної ним земельної ділянки, але неправомірна діяльність органу місцевого самоврядування перешкодила цьому.
СУДОВІ ВИТРАТИ.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, судовий збір залишається за позивачем.
Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 73-80, 123, 129, 185, 191, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:
у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено 21.07.2026.

Суддя Яворський Б.І.