Справа № 541/5065/25
Номер провадження 2-др/541/20/26 

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

14 липня 2026 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Городівського О.А.,
за участю секретаря судового засідання – Непокупної Л.М.,
розглянувши в залі суду міста Миргород заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Педорича Віталія Івановича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, – Комунальне підприємство «Миргородська управляюча компанія», -
ВСТАНОВИВ:
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Педорич В.І. звернувся до суду із заявою, у якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20000 грн на відшкодування витрат, у зв`язку з розглядом справи на оплату професійної правничої допомоги. 
В обґрунтування заяви посилається на те, що у провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебувала цивільна справа за позовом позивача до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, третя особа: КП «Миргородська управляюча компанія». У відзиві від 29 січня 2026 року надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у зв`язку з розглядом справи в вигляді оплати правничої допомоги в сумі 20 000 грн. В судовому засіданні 16 червня 2026 року представником відповідача в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про подання доказів про розмір витрат, які відповідач сплатив у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 червня 2026 року відмовлено у задоволенні зазначеного позову. Крім того, разом з заявою про ухвалення додаткового рішення, до суду надійшла заява про поновлення пропущений процесуальний строку, встановленого законом для подачі заяви про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – КП «Миргородська управляюча компанія».
Ухвалою від 03 липня 2026 року суд постановив поновити представнику відповідача ОСОБА_1 – адвокату Педоричу Віталію Івановичу, строк, визначений законом, для подання заяви про ухвалення додаткового рішення; прийняти до розгляду заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Педорича Віталія Івановича, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, – Комунальне підприємство «Миргородська управляюча компанія»; призначити судове засідання в приміщенні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 09 липня 2026 року на 16 годину 00 хвилин без повідомлення учасників справи, на підставі ч. 3 ст. 270 ЦПК України.
08 липня 2026 року до суду надійшло клопотання позивача, подане у порядку частини 5 статті 137 ЦПК України, в якому остання просила відмовити повністю у задоволенні заяви представника відповідача – адвоката Педорича В.І. від 29 червня 2026 року про ухвалення додаткового рішення, як розглянутої судом по суті з прийняттям відповідного процесуального рішення 30 червня 2026 року, та з урахуванням доводів, викладених у цьому клопотанні. 
Суд, дослідивши та оцінивши доводи заяви та додані до неї документи, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 червня 2026 року у справі № 541/5065/25 провадження № 2/541/589/2026 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, – Комунальне підприємство «Миргородська управляюча компанія», відмовлено у повному обсязі.
У відзиві від 29 січня 2026 року надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у зв`язку з розглядом справи в вигляді оплати правничої допомоги в сумі 20000 грн.
У судовому засіданні 16 червня 2026 року представником відповідача, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів, було зроблено заяву про подання доказів про розмір витрат, які відповідач сплатив у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1 - 3 статті 134 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з вимогами статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження витрат відповідача на професійну правничу допомогу до суду було подано такі письмові докази: договір про надання правничої допомоги від 08 січня 2026 року, ордер на надання правничої допомоги серії ВІ № 1358611 від 29 січня 2026 року, квитанцію від 08 січня 2026 року № 08/01/26, акт здавання-приймання виконаної роботи від 16 червня 2026 року, згідно з яким, замовник – ОСОБА_1 , прийняв, а виконавець – адвокат Педорич Віталій Іванович, здав роботи згідно з цивільно-правовим договором по наданню правничої допомоги від 08 січня 2026 року: проведення попереднього аналізу справи, включаючи ознайомлення з наявними матеріалами та доказами (позовною заявою, документами) – 3 години; підготовка в т.ч. пошук, вивчення судової практики та правових позицій Верховного Суду по даній категорії справ, та складання відзиву на позовну заяву про відшкодування шкоди – 6 годин; вивчення відповіді на відзив і підготовка та складання заперечення – 3 години; підготовка до ведення справи, підготовка до виступу в судових дебатах – 2 години; участь в судових засіданнях по справі – 4 годин; консультації з замовником, обговорення ходу розгляду справи – 2 години, всього – 17 годин. Вартість правової допомоги склала у фіксованому розмірі 20000 гривень (а.с. 212-214).
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (постанова від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, суд вважає, що розмір гонорару в сумі 20000 гривень є обґрунтованим зважаючи на те, що у задоволенні заявленого до відповідача позову відмовлено у повному обсязі.
Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 20000 гривень, оскільки суд вважає, що такий розмір витрат об`єктивно відповідає вимогам співмірності, розумності та ґрунтується на вимогах закону.
Керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 138, 140, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України,
УХВАЛИВ:
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Педорича Віталія Івановича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, – Комунальне підприємство «Миргородська управляюча компанія», – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування витрат, у зв`язку з розглядом справи на оплату професійної правничої допомоги. 
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя	  	О.  А.  Городівський