Справа № 562/2112/26
Номер провадження 1-кп/562/272/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2026 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів кримінальне провадження № 12026181130000200 від 24.06.2026 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Загороща Рівненського району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , санітара 1 штурмового спеціального відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти А4951, у військовому званні «солдат», раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, 

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність постанов Рівненського міського суду Рівненської області від 13.06.2025 судова справа №569/11140/25, згідно якої останнього визнано таким, що вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, від 12.01.2026 судова справа №569/23981/25, згідно якої останнього визнано таким, що вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанови Корецького районного суду Рівненської області від 13.06.2025 судова справа №563/586/25, згідно якої останнього визнано таким, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, постановами Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30.03.2026 судова справа № 562/711/26 згідно якої останнього визнано таким, що вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, від 06.05.2026 судова справа № 562/1113/26, згідно якої останнього визнано таким, що вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 130 КУпАП, від 08.06.2026 судова справа № 562/1224/26, згідно якої останнього визнано таким, що вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 5 ст. 126, ст. 126, ч. 4 ст. 130 КУпАП, які набрали законної сили, будучи ознайомлений з ними, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом та маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, у порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішення суду, діючи умисно, 24 червня 2026 року, приблизно о 12:30 год., рухаючись по вулиці Церковна, неподалік будинку №54, що в місті Здолбунів, Рівненської області, керував транспортним засобом «Chevrolet kalos», р.н. НОМЕР_1 , де був зупинений інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 6 Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області та поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами Відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю, не заперечував фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують та дав суду показання аналогічні до формулювання обвинувачення. Зазначив, що про скоєне шкодує. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати. 
У зв`язку з тим, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним, і проти цього вони не заперечують. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які б підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. 
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні доведена повністю.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України. 
При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує, що кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, позицію прокурора, особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, свою вину визнав повністю, характеризуючі дані, на даний час військовослужбовця Збройних Сил України, раніше судимий, стан його здоров`я, те, що на обліку у лікаря нарколога не перебуває, згідно листа КП "РОЦПНЗ" від 29.06.2026 №1745 звертався на консультацію до лікаря-психіатра, діагноз: інші уточнені психічні розлади.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Враховуючи вище викладене, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі. 
Таку сукупність обставин суд вважає підставою для застосування відносно обвинуваченого ст. 75 КК України з покладенням на нього певних обов`язків, оскільки, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку командира військової частини, а в разі звільнення з військової служби - органом пробації.
При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вид і строк призначеного основного покарання, обставини, що характеризують обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України. Зазначається, що справедливість покарання визначається з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини. При прийнятті такого рішення, суд враховує, що через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжні заходи по кримінальному провадженні не застосовувалися.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368-371, 374-376, 395 КПК України, суд 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 на період іспитового строку наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України, на період військової служби ОСОБА_4 нагляд за ним, як за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командирами військових частин. У разі звільнення ОСОБА_4 з військової служби, такий нагляд здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази:
- відеореєстратор та нагрудний відеореєстратор - BodyCamera, які передано на відповідальне зберігання відповідальній особі відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області - повернути відділенню поліції №6 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.
- оптичний диск марки "Alerus" DVD-R , оптичний диск CD-R марки "ValuePack", з наявними відеозаписами, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Документи кримінального провадження № 12026181130000200 залишити в матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.
На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1