Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків 
18 вересня 2026 року №520/27789/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ЄДРПОУ 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2017-2019 рр. в розмірі 7763,17 грн, на коефіцієнт у розмірі 1,115 та у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796), починаючи з 31.03.2026 для забезпечення індексації пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести починаючи з 31.03.2026 перерахунок пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 , на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 та у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796) та у зв`язку з цим здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 у повному обсязі з видатків бюджету Пенсійного фонду України на виплату пенсій у солідарній системі у загальному порядку, встановленому статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, а не з видатків на погашення заборгованості з виплати пенсій, призначених (перерахованих) на виконання ретроспективних судових рішень, та видатків на виплату пенсій у солідарній системі, перерахованих на виконання рішень суду.
Аргументуючи ці вимоги зазначив, що пенсію йому призначено з 24 серпня 2024 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 у справі № 520/4196/25 з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки у розмірі 7763,17 грн, послідовно збільшеного на коефіцієнти 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796 до розміру 12694,74 грн; листом від 07.08.2026 № 52031-48981/Л-03/8-2000/26 відповідач відмовив у подальшому збільшенні цього показника на коефіцієнти 1,115 (з 01.03.2025) та 1,121 (з 01.03.2026), навівши власний розрахунок показника від бази 3764,40 грн станом на 01.10.2017, за яким його розмір (8913,83 грн у 2025 році та 9992,40 грн у 2026 році) є нижчим за вже застосований, у зв`язку з чим перерахунок не проводився; таку позицію відповідача позивач вважає такою, що суперечить частині другій статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 і правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23.
Ухвалою від 11 вересня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі; справу віднесено до справ незначної складності (пункт 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) зі строком розгляду тридцять днів з дня відкриття провадження (частина друга статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
15.09.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву (вих. № 2000-1005-7/156645), в якому заперечив проти позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що розмір показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, обчислений відповідно до Порядку № 124 від бази станом на 01.10.2017 з послідовним застосуванням усіх коефіцієнтів збільшення (у тому числі спірних 1,115 і 1,121), становить 8913,83 грн у 2025 році та 9992,40 грн у 2026 році, що є нижчим за показник 12694,74 грн, застосований на виконання рішення суду у справі № 520/4196/25, а тому перерахунок пенсії позивача не проводився; вирішення питання про перерахунок і призначення пенсії відповідач вважає своїм виключним дискреційним повноваженням, посилаючись на статтю 58 Закону № 1058-IV, частини третю і четверту статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України та постанову Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 1840/2970/18; додатково зазначив, що кошти Пенсійного фонду України є коштами цільового призначення, не входять до державного бюджету і не можуть бути використані на інші цілі, крім виплати пенсій, у зв`язку з чим заперечив проти стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань. Заяви про пропуск позивачем строку звернення до суду відзив не містить.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV), особовий рахунок № НОМЕР_2 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 у справі № 520/4196/25, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025, відповідача зобов`язано провести перерахунок (індексацію) та виплату пенсії ОСОБА_1 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 7763,17 грн, на коефіцієнти збільшення 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.10.2025 № 205150004924 зазначене рішення суду виконано: пенсію призначено з 24.08.2024 довічно у розмірі 6720,47 грн виходячи із заробітку для обчислення пенсії 15061,55 грн, при цьому показник 7763,17 грн, послідовно збільшений на коефіцієнти 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796, склав 12694,74 грн.
11.06.2026 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про проведення належної індексації пенсії шляхом застосування коефіцієнтів збільшення 1,115 (пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209) та 1,121 (пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236) до показника середньої заробітної плати, який враховувався для обчислення його пенсії.
Листом від 07.08.2026 № 52031-48981/Л-03/8-2000/26 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило, що показник середньої заробітної плати, обчислений відповідно до Порядку № 124 шляхом послідовного збільшення бази 3764,40 грн, що враховувалась станом на 01.10.2017, становить 8913,83 грн з 01.03.2025 та 9992,40 грн з 01.03.2026, що є нижчим за показник 12694,74 грн, застосований на виконання рішення суду у справі № 520/4196/25, у зв`язку з чим перерахунок пенсії з 01.03.2025 та з 01.03.2026 не проводився. Наведені обставини також підтверджуються відзивом відповідача і доданими до нього копіями матеріалів пенсійної справи позивача, які не містять окремого протоколу перерахунку пенсії із застосуванням (чи незастосуванням) коефіцієнтів 1,115 і 1,121, а відображають лише вказаний розрахунок-обґрунтування відмови.
Довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.09.2026 № 145 підтверджено, що з 01.03.2026 по 01.08.2026 позивачу нараховувалась пенсія в розмірі 6720,47 грн (за березень 2026 року) та 7054,46 грн (з квітня по серпень 2026 року); збільшення розміру пенсії з 01.04.2026 відбулося внаслідок перерахунку за набутим додатковим страховим стажем на підставі рішення від 05.08.2026 і не пов`язане із застосуванням коефіцієнтів 1,115 та 1,121.
Таким чином, відповідач не збільшив показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії позивача при її перерахунку на виконання рішення суду у справі № 520/4196/25, на коефіцієнти збільшення 1,115 і 1,121, визначені пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 відповідно. Стверджуючи про протиправність такої бездіяльності відповідача, позивач ініціював даний спір.
Щодо строку звернення до суду суд зазначає таке. Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про відмову у збільшенні показника середньої заробітної плати на коефіцієнти 1,115 і 1,121 та про мотиви такої відмови позивач дізнався з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07 серпня 2026 року № 52031-48981/Л-03/8-2000/26, а з позовом до суду звернувся в межах шестимісячного строку від цієї дати. Крім того, виплата пенсії у розмірі, визначеному без урахування коефіцієнтів збільшення, є триваючим порушенням, яке продовжується станом на день вирішення спору. Відповідач про пропуск строку звернення до суду не заявляв.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон № 1058-IV.
Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Згідно з частиною 2 статті 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, розмір та порядок застосування якого визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 124), пунктом 6 якого передбачено, що під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону на дату проведення перерахунку; пунктом 7 передбачено, що збільшений відповідно до цього Порядку показник застосовується під час проведення наступних перерахунків пенсій.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» установлено, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» установлено, що з 1 березня 2026 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,121.
Суд зазначає, що пенсії є об`єктом індексації грошових доходів населення, яка проводиться шляхом осучаснення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який є складовою формули обчислення пенсії, на коефіцієнт збільшення, що визначається щороку Кабінетом Міністрів України. При цьому коефіцієнти збільшення застосовуються до показника середньої заробітної плати, який враховувався для обчислення пенсії, кумулятивно (тобто накопичувально) залежно від дати призначення (перерахунку) пенсії.
Верховний Суд у постанові від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23 вказав, що положення Порядку № 124 не узгоджуються з приписами частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти: показник середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону № 1058-IV), і показник середньої заробітної плати, який враховувався для обчислення пенсії станом на 01.10.2017 (за приписами Порядку № 124). Таким чином, при проведенні перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 1058-IV, у зв`язку зі щорічною індексацією збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати, який безпосередньо враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною 2 статті 42 Закону № 1058-IV, а Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням цього Закону.
Судом установлено, що пенсію позивачу призначено з 24.08.2024 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 у справі № 520/4196/25 виходячи з показника середньої заробітної плати, який після послідовного застосування коефіцієнтів 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796 склав 12694,74 грн; саме цей показник безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, а тому саме він, а не розрахунковий показник відповідача від бази 3764,40 грн станом на 01.10.2017, підлягав подальшому послідовному збільшенню на коефіцієнти 1,115 з 01.03.2025 та 1,121 з 01.03.2026.
Доводи відповідача про те, що альтернативний показник, обчислений від бази станом на 01.10.2017 (8913,83 грн у 2025 році та 9992,40 грн у 2026 році), є нижчим за застосований на виконання рішення суду у справі № 520/4196/25 показник 12694,74 грн, а тому підстав для перерахунку немає, суд відхиляє, оскільки такий підхід відповідача суперечить наведеному правовому висновку Верховного Суду у справі № 160/28752/23: збільшенню на коефіцієнти індексації підлягає показник, який безпосередньо враховується для обчислення пенсії позивача, а не альтернативний показник, обчислений за Порядком № 124 від застарілої бази станом на 01.10.2017 і застосовуваний в обхід уже встановленого судовим рішенням розміру показника.
Довід відповідача про те, що вирішення питання про перерахунок пенсії є його виключним дискреційним повноваженням, з посиланням на статтю 58 Закону № 1058-IV, частини третю і четверту статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України та постанову Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 1840/2970/18, суд відхиляє. Постанова Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 1840/2970/18 ухвалена у спорі щодо преміювання працівника на підставі розпорядження сільського голови і стосується інших правовідносин. Крім того, за змістом частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV щорічний перерахунок пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати є обов`язком, а не правом відповідача: «щороку з 1 березня проводиться перерахунок». Дискреційні повноваження відповідача в цих правовідносинах обмежуються визначенням у межах бюджету Пенсійного фонду розміру збільшення, що перевищує мінімально встановлений законом коефіцієнт, а не самим фактом застосування коефіцієнта, розмір якого вже визначено відповідною постановою Кабінету Міністрів України. Оскільки коефіцієнти 1,115 і 1,121 визначені постановами Кабінету Міністрів України № 209 від 25.02.2025 і № 236 від 25.02.2026 як обов`язкові до застосування, а не альтернативні, невиконання цього обов`язку не охоплюється дискреційними повноваженнями відповідача і підлягає судовому контролю.
Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача здійснювати виплату пенсії у повному обсязі з видатків бюджету Пенсійного фонду України на виплату пенсій у солідарній системі в загальному порядку, а не з видатків на погашення заборгованості з виплати пенсій, перерахованих на виконання судових рішень, суд зазначає таке. Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України особа має право на судовий захист лише порушеного, а не гіпотетичного, майбутнього права. На час ухвалення цього рішення перерахунок пенсії позивача відповідачем ще не проведений - обов`язок його провести встановлюється саме цим рішенням суду, тому в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач застосує до виплати перерахованої пенсії саме обмежувальний порядок фінансування, проти якого заперечує позивач, а не проведе виплату в загальному порядку, встановленому статтею 47 Закону № 1058-IV. Предметом цього спору є встановлення правильного показника середньої заробітної плати, а не перевірка правомірності актів Кабінету Міністрів України про розподіл видатків бюджету Пенсійного фонду України, які позивачем окремо не оскаржені. У разі невиплати перерахованої пенсії в повному обсязі позивач не позбавлений права на звернення з окремим позовом про протиправність відповідної бездіяльності. За таких обставин ця частина позовних вимог є передчасною, а тому не підлягає задоволенню.
Довід відповідача про те, що кошти Пенсійного фонду України є коштами цільового призначення, не входять до державного бюджету і не можуть бути використані на інші цілі, крім виплати пенсій, у зв`язку з чим судовий збір не може бути стягнутий за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, суд відхиляє. Стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який є стороною у справі, здійснюється за правилами статей 139, 143 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України «Про судовий збір» незалежно від джерела і цільового призначення коштів, якими розпоряджається такий суб`єкт; особливий бюджетний статус коштів Пенсійного фонду України не звільняє Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області як учасника судового процесу від відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення.
Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі Серявін та інші проти України). Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблени
Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Решта доводів та аргументів сторін, наведених у заявах по суті справи, на висновки суду не впливають.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139-143 КАС України.
Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ЄДРПОУ 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо непроведення починаючи з 31 березня 2026 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 , на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,115 та 1,121.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ЄДРПОУ 14099344) провести починаючи з 31 березня 2026 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 , на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,115 та 1,121.
В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок).
Рішення ухвалене та повне судове рішення складено 18 вересня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар