Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/5107/25
Провадження №: 2-а/332/7/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Блажко У.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Писаренко Сергій Юрійович, до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 27.08.2025 № 721942, 

ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Запоріжжя 23.09.2026 надійшла позовна заява ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Писаренко Сергій Юрійович, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у якій позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 27.08.2025 № 721942, якою ОСОБА_1 був притягнений до адміністративної відповідальності за частинами 1, 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, стягнути з відповідача судові витрати. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.08.2025 о 00 год. 43 хв. у с. Воздвижівка Пологівського району Запорізької області по вул. Шевченка, буд. 51 щодо ОСОБА_1 поліцейським СРПП ВП № 1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ст. лейтенантом поліції Чичилом Олександром Володимировичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 721942 від 27.08.2025 за частиною 1 та частиною 4 статті 126 КУПАП за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених п. 2.1 б, п. 2.1 г, п. 2.1 а ПДР, а саме, за те, що ОСОБА_1 26.08.2025 о 20 год. 35 хв. за вищевказаною адресою, будучи особою, яка керувала транспортним засобом ВАЗ-2104, д/н НОМЕР_1 , не маючи при собі реєстраційного документа на транспортний засіб, не маючи при собі документа про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТЗ, будучи позбавленим права керування транспортними засобами за рішенням суду порушив п. 2.1 б, п. 2.1 г, п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП (згідно тексту – «4/1 статті 126/126 КУПАП»), які «об`єднано за ч. 2 ст. 36 КУпАП». Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, зазначаючи, що у той вечір керував автомобілем вимушено, перебуваючи в стані крайньої необхідності. Крім того, працівники поліції допущені суттєві порушення при оформленні постанови, у зв`язку з чим вона не може бути визнана правомірною та складеною у відповідності із законодавством, відтак підлягає скасуванню. Так, позивач зазначив, що ввечері 26.08.2025, приблизно о 17-00 год., мати ОСОБА_1 поскаржилась на дуже погане самопочуття. Так як вона сама майже не пересувається, тож попросила позивача привезти їй на допомогу медичного працівника. ОСОБА_1 звернувся за допомогою до фельдшера ОСОБА_2 , яка проживала в сусідньому населеному пункті, працює за спеціальністю, та знала їх сім`ю та стан здоров`я його матері. ОСОБА_1 на своєму транспортному засобі привіз фельдшера, яка оглянула його матір, провела необхідні медичні процедури та запевнила, що її життю та здоров`ю нічого не загрожує, після цього він відвіз її назад. Так як на зворотному шляху додому ОСОБА_1 потрапив у ДТП (зачепив припаркований у узбіччя транспортний засіб), відтак працівники поліції вже вночі розшукали його та склали на нього постанову про накладення адміністративного стягнення. Крім того, у постанові, що оскаржується. міститься запис (дописки, формулювання), не передбачені Інструкцією, а саме вказана кваліфікація правопорушення: «4/1 статті 126/126 КУпАП, об`єднано за ч. 2 ст. 36 КУпАП» що не передбачено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395. 
Ухвалою судді від 26.09.2025 причини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними, наданий строк для зазначення інших підстав для поновлення строку на оскарження постанови. 
За результатами розгляду заяви про усунення недоліків від 06.10.2026 суддею ухвалою від 08.10.2026 клопотання позивача про поновлення процесуального строку на звернення до суду задоволено, позивачу поновлений строк звернення до суду із позовом, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано у 5-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву, у відповідача витребувані копії матеріалів, на підставі яких була прийнята оскаржувана постанова. 
Департамент патрульної поліції НПУ 10.10.2025 направив суду відзив, у якому зазначив, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки оскаржувана постанова виносилася поліцейським СРПП ВП № 1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області Чичилом О.В., який не є співробітником Департаменту патрульної поліції, у Департаменті патрульної поліції та його структурному підрозділі – Управлінні патрульної поліції в Запорізькій області – не створювалася та не зберігається оскаржувана постанова. 
Ухвалою суду від 27.11.2025 задоволено клопотання позивача про заміну неналежного відповідача, замінений первісний відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на належного відповідача – Головне управління Національної поліції України в Запорізькій області. 
Відповідач Головне управління Національної поліції України в Запорізькій області (надалі – ГУНП в Запорізькій області) 08.12.2025 надало до суду відзив на позовну заяву, у яких не погодився з доводами, викладеними у позовній заяві. Відповідач зазначив, що постанова від 27.08.2025 № 721942 винесена поліцейським у межах його повноважень з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, тому є законною, а тому не підлягає скасуванню. 
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила суду, що проживає у с. Воздвижівка Пологівського району Запорізької області, працює фельдшером у Воздвижівському фельдшерському пункті. Родина ОСОБА_4 (мати та син) проживають у с. Воздвижівка. 26.08.2025 (можливо, і 25.08.2026, точну дату свідок не пам`ятає) до неї подзвонила матір ОСОБА_1 ОСОБА_5 та попросила свідка наступного дня заїхати до неї зміряти цукор. Наступного дня (точну дату свідок не пам`ятає) свідок о 9-тій ранку приїхала до ОСОБА_5 , поміряла рівень цукру у крові (він був у нормі) та поїхала на роботу у фельдшерський пункт. Пізніше свідок дізналася, що ОСОБА_1 у цей же день, але ввечері наїхав на автомобіль, який був припаркований у центрі села. Свідок зазначила, що ОСОБА_1 до неї з проханням оглянути свою матір та надати їй допомогу не приїжджав, на машині її до своєї матері ніколи не відвозив. Крім того, за показаннями свідка, ОСОБА_1 після скоєного ним ДТП підходив до свідка з листком паперу та просив написати заяву, що ОСОБА_1 приїжджав до свідка та відвозив її до своєї матері, на що свідок відповіла відмовою. Свідок також зауважила, що проживає неподалік Ходоренків. Дорога між їхніми будинками не проходить через центр села, де був скоєний наїзд на автомобіль. 
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
За змістом ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами частини 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до частини 1 статті 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Судом встановлено, що 27.08.2025 поліцейським СРПП ВП № 1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області Чичилом О.В. складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 721942, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за чч. 1, 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20400 грн.
Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_1 26.08.2025 у с. Воздвижівка Пологівського району Запорізької області по вул. Шевченка о 20 год. 35 хв., будучи особою, яка керувала транспортним засобом ВАЗ-2104, д/н НОМЕР_1 , не маючи при собі реєстраційного документа на транспортний засіб, не маючи при собі документа про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТЗ, будучи позбавленим права керування транспортними засобами за рішенням суду, порушив п. 2.1. б, п. 2.1. ґ, п. 2.1. а Правил дорожнього руху України. 
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).
За приписами п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: 
-посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії (підпункт а) п. 2.1. ПДР України);
-реєстраційний документ на транспортний засіб (підпункт б) п. 2.1. ПДР України);
-чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка” (підпункт ґ) п. 2.1. ПДР України). 
Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Санкцією ч. 4 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами встановлена адміністративна відповідальність у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 (зі змінами та доповненнями) (надалі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і частин 1, 4 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» та рішення Вищої ради правосуддя від 19 квітня 2018 року № 1200/0/15-18 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень» судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Доступ суддів до державної таємниці, що міститься в судових рішеннях, забезпечується відповідно до Закону України «Про державну таємницю».
Тому судом були перевірені судові рішення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено, що постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.05.2025 (справа № 322/718/25) ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік.
З доданого до відзиву відеофайлу, який містить відеозапис з нагрудної камери поліцейського, судом встановлено, що 26.08.2026 ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. На відео зафіксовано, що ОСОБА_1 факт керуванням автомобілем ВАЗ-2104, д/н НОМЕР_1 , не спростовував. Як вбачається з відеофіксації події, ОСОБА_1 не пред`явив працівникам поліції реєстраційний документ на транспортний засіб, документ про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТЗ. 
Крім того, як встановлено з постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.05.2025 (справа № 322/718/25), ОСОБА_1 станом на 26.08.2026 не мав права керувати транспортним засобом. 
Наведені стороною захисту аргументи стосовно вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності суддя відхиляє з таких підстав. 
Відповідно до положень ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Під поняттям крайньої необхідності розуміють стан, в якому була вчинена дія, передбачена КУпАП, або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення.
Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Таких обставин в цій справі не встановлено.
Належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення у стані крайньої необхідності судді не надано. 
Більше того, твердження позивача про те, що він вимушений був звернутися за допомогою фельдшера та привезти останню у терміновому порядку до своєї матері, спростовані показаннями свідка ОСОБА_6 , яка пояснила у судовому засіданні, що ОСОБА_1 не звертався до неї за допомогою, на своєму транспортному засобі ОСОБА_1 ніколи не відвозив свідка до своєї матері ОСОБА_7 . 
Щодо посилань позивача на те, що постанова ухвалена відповідачем із порушенням вимог чинного законодавства, оскільки містить дописи, що не передбачені Інструкцією, суд зазначає таке.
В оскаржуваній постанові зазначено про вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених як частиною 1, так і частиною 4 ст. 126 КУпАП. 
При цьому суд зазначає, що у постанові чітко зазначена об`єктивна сторона адміністративних правопорушень, вчинення яких інкримінувалося ОСОБА_1 , а саме, керування транспортним засобом без реєстраційного документа на транспортний засіб, без документа про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом. Тож суд констатує, що працівником поліції правильно кваліфіковані діяння, вчинені ОСОБА_1 , за частинами 1 та 4 ст. 126 КУпАП. 
Стосовно твердження позивача про неправомірність постанови через те, що у ній зазначені відомості, не передбачені Інструкцією, суд зазначає таке. 
Приписами ст. 36 КУпАП встановлено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Пунктом 3 розділу V Інструкції встановлено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим поліцейським, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, поліцейським правомірно накладено стягнення у межах санкції ч. 4 ст. 126 КУпАП у розмірі 20 400 грн. 
Зазначення у постанові відомостей про об`єднання правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 4 ст. 126 КУпАП, не є порушенням, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови. 
Навпаки, наслідком незастосування поліцейським вимог ст. 36 КУпАП у даному випадку стало б накладення на водія надмірного тягаря по сплаті декількох штрафів замість одного в межах санкції, установленої за більш серйозне правопорушення з усіх вчинених. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України зазначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що поліцейський СРПП ВП № 1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області Чичило О.В. при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності діяв правомірно, врахувавши всі обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 4 ст. 126 КУпАП, за наслідками чого виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 721942 від 27.08.2025 у відповідності до вимог чинного законодавства.
Позивачем же не доведено у суді того, що оскаржувана постанова є протиправною, а отже, у позові ОСОБА_1 слід відмовити через його необґрунтованість та недоведеність.
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 77, 139, 229, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
У позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 721942 від 27.08.2025 відмовити повністю. 
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 721942 від 27.08.2025, винесену поліцейським СРПП ВП № 1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області Чичилом О.В., залишити без змін. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; 
відповідач: Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, б. 29, код ЄДРПОУ: 40108688.
Суддя          У. В. Блажко