ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
14.08.2026 | Справа №910/2008/26

За заявою | ОСОБА_1
про | ухвалення додаткового рішення
у справі | №910/2008/26
за позовом | Акціонерного товариства "ПроКредит Банк"
до | 1. Приватного підприємства "Вей Ту Транс"  2. ОСОБА_1
про | солідарне стягнення процентів за неправомірне користування кредитом у розмірі 3 712,50 Євро та штрафи у загальному розмірі 3 920,90 Євро

| Суддя Бойко Р.В.
Додаткове рішення постановлено в порядку письмового провадження.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/2008/26 за позовом Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" до Приватного підприємства "Вей Ту Транс" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення процентів за неправомірне користування кредитом у розмірі 3 712,50 Євро та штрафи у загальному розмірі 3 920,90 Євро.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2026 у задоволенні позову Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" до Приватного підприємства "Вей Ту Транс" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення штрафів у загальному розмірі 3 920,90 Євро відмовлено повністю. Судові витрати позивача на оплату судового збору, сплаченого за розгляд господарським судом вимоги про солідарне стягнення штрафів у загальному розмірі 3 920,90 Євро, покладено на Акціонерне товариство "ПроКредит Банк".
26.06.2026 через систему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій відповідач-2 просить здійснити розподіл його витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 60 000,00 грн.
30.06.2026 через систему "Електронний суд" від Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" надійшли заперечення щодо покладення витрат відповідача-2 на позивача, в яких позивач просить відмовити відповідачу-2 у розподілі витрат на професійну правничу допомогу або зменшити заявлений відповідачем-2 розмір витрат, враховуючи критерії співмірності, реальності та розумності. 
Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2026 у справі №910/2008/26 судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених ОСОБА_1 під час розгляду даної справи на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.
Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
З огляду на наведені приписи господарського процесуального закону та враховуючи, що підлягає ухваленню додаткове рішення про судові витрати, суд вбачає за можливе здійснити розгляд клопотання позивача про розподіл судових витрат в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи). 
Отже, за результатами розгляду справи №910/2008/26 ОСОБА_1 просить покласти на Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" витрати на правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Разом із відзивом ОСОБА_1 було подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого очікувало понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 було надано Договір про надання правничої допомоги від 13.03.2026 (надалі - Договір про надання правничої допомоги), Додаткову угоду №1 від 13.03.2026 до Договору про надання правничої допомоги (надалі - Додаткова угода №1), укладені між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Василюк Наталією Ігорівною (адвокат).
Пунктом 1 Договору про надання правничої допомоги визначено, що відповідно до даного договору, керуючись нормами Конституції України та іншого законодавства України, згідно із Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", клієнт надає право та уповноважує адвоката з правом підпису, подання та/або отримання будь-яких документів в інтересах клієнта та бере на себе зобов`язання виконання функцій представника та / або захисника, який має повноваження на: ведення справ в судах будь-якої територіальності, спеціалізації та / або інстанційності, а також в будь-яких інших інстанціях, організаціях та / або підприємствах будь-якої форми власності, у відносинах з фізичними та / або юридичними особами, в тому числі на досудовому розслідуванні та/або виконавчому провадженні (у державних виконавчих службах та у приватних виконавців міста Києва та Київської області), органах державної податкової служби України та у Київському міському бюро технічної інвентаризації; може вчиняти від імені особи, яку він представляє, будь-які без виключення, в тому числі і процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа з правом підпису, подання та/або отримання будь-яких документів, та надання юридичної допомоги для захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта, в т.ч. надання всіх без обмежень юридичних послуг, отримання та / або направлення поштової кореспонденції, запитів, адвокатських запитів, клопотань, сплати відповідних коштів, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату грошову винагороду за надання юридичних послуг та сплатити інші грошові витрати пов`язані з виконанням договору в порядку та на умовах, визначених даним договором.
Згідно з абз. 1 п. 5 Договору про надання правничої допомоги за надання юридичної правничої допомоги/ надання юридичної консультації, підготовці та / або складанні процесуальних документів (позовна заява/ заява про видачу судового наказу/ заява про скасування заочного рішення/зустрічний позов/відзив на позовну заяву, заперечення в тому числі направлення/ отримання запитів, клопотань та/ або заяв, представництво в: судах в т.ч. в режимі відеоконференції через Підсистему Електронний Суд, на досудовому розслідуванні власності, в будь-яких інших інстанціях, організаціях та / або /підприємствах будь-якої форми власності, у відносинах з фізичними та / або юридичними особами тощо/ у державних виконавчих службах міста Києва та Київської області/ у приватних виконавців міста Києва та Київської області), клієнт зобов`язується виплатити адвокату винагороду (гонорар) у розмірі та в порядку, який передбачено Додатком (Додатковою угодою №1) до цього Договору.
Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №1 на виконання статті 5 абзацу 1 Договору про надання правничої допомоги сторони визначили, що винагорода (гонорар) адвоката за надання юридичної правничої допомоги/ надання юридичної консультації, підготовці та / або складанні процесуальних документів (позовна заява/ заява про видачу судового наказу/ заява про скасування заочного рішення/зустрічний позов/ відзив на позовну заяву, в тому числі направлення/ отримання запитів, клопотань та/ або заяв, представництво в: судах в т.ч. в режимі відеоконференції через підсистему Електронний Суд, та у зв`язку з прийнятим рішенням клієнта про захист його інтересів у Господарському суді міста Києва у справі №910/2008/26 за позовом Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" складає 60 000,00 грн. 
На підтвердження виконання зобов`язань за Договором про надання правничої допомоги відповідачем-2 надано копію квитанції про оплату (справа №910/2008/26) від 17.03.2026.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Заперечуючи щодо заяви відповідача-2 про ухвалення додаткового рішення, позивач зазначає, що розмір правничої допомоги у розмірі 60 000,00 грн документально є непідтвердженим, таким, що не відповідає критерію розумності та обґрунтованості, а також неспівмірним зі складністю даної справи.
Крім того Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" вказує на те, що визначений в Договорі про надання правничої допомоги фіксований гонорар адвоката не звільняє сторону від обов`язку довести фактичне надання послуг, а відтак ненадання відповідачем-2 детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Василюк Н.І. у даній справі, позбавляє можливості оцінити обґрунтованість заявленого розміру таких витрат, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, що є підставою для відмови у розподілі витрат на правничу допомогу відповідно до частин 3, 4 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Також позивач зазначає, що у адвоката відповідача-2 Василюк Н.І. не було потреби у вивченні нових документів та доказів позивача, додаткових джерел права, оскільки Василюк Н.І. при обґрунтуванні правової позиції у даній справі було використано доводи та аргументи, використані нею у справі №910/10973/24 та у справі №910/15880/24.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Тобто в цілому нормами процесуального та матеріального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, додаткова постанова Верховного Суду від 08.04.2021 у справі №922/2321/20).
Суд частково не погоджується із запереченнями позивача щодо заявлених відповідачем-2 до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з огляду на наступне.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу".
Отже, визначений відповідачем-2 та адвокатом розмір гонорару є фіксованим, надання послуг з правової допомоги погодили у розмірі 60 000,00 грн.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Разом з цим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 виснував, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Так, з матеріалів справи вбачається, що адвокатом Василюк Н.І. надано відповідачу-2, зокрема такі послуги, як подання відзиву на позов та відзиву на позов з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, а також адвокатом надано послуги з представництва ОСОБА_1 у двох підготовчих засіданнях (21.04.2026 та 12.05.2026) та двох засіданнях з розгляду справи по суті (02.06.2026 та 23.06.2026).
При цьому судом враховано, що адвокат Василюк Н.І. представляла інтереси ОСОБА_1 у спорах щодо зобов`язань сторін за Кредитним договором та Договором поруки у справах №910/3604/21 (спір щодо стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором) та у справі №910/10973/24 (спір щодо визнання припиненим кредитного договору, рамкової угоди та договору поруки) 
Так, додатковим рішенням у справі №910/3604/24 стягнуто з Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" на користь ОСОБА_1 9 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. А додатковим рішенням у справі №910/10973/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відтак, у суду наявні обґрунтовані підстави вважати, що адвокатом Василюк Н.І. підготовка відзиву у даній справі (та відзиву з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), а також підготовка до засідань в межах даної справи не потребувала значних затрат часу, оскільки адвокату вже були відомі обставини спірних правовідносин та вона була ознайомлена з доказами, які підтверджують такі обставини. 
Враховуючи наведене, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду відповідачем-2 документів, їх значення для вирішення спору, суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення ОСОБА_1 розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи, ціною позову та з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Таким чином, здійснюючи розподіл понесених ОСОБА_1 судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, суд вважає обґрунтованим розмір витрат у сумі 20 000,00 грн, які підлягають розподілу у відповідності до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 130, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (03115, м. Київ, пр. Берестейський, буд.107-А; ідентифікаційний код 21677333) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. Видати наказ.
2. Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Роман БОЙКО