Справа № 420/1195/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Ільїчов Сергій Дмитрович, звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка полягає у невнесенні в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 з визнанням непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр. ІІ ст. 2А наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 внести в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 з визнанням непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр. ІІ ст. 2А наказу Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 та виключити ОСОБА_1 з військового обліку військовозобов`язаних.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач рішенням військово-лікарської комісії від 17.08.2023 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, однак відповідач не вніс відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у зв`язку з чим у застосунку «Резерв+» позивач продовжує обліковуватися як особа, яка підлягає мобілізації. Незважаючи на звернення позивача із заявою про внесення відповідних змін до Реєстру, відповідач таких дій не вчинив та безпідставно запропонував повторно пройти військово-лікарську комісію.
Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, оскільки чинне законодавство покладає на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки обов`язок щодо своєчасного внесення та актуалізації відомостей Реєстру, а також не передбачає повторного проходження ВЛК особою, яка вже визнана непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку. У зв`язку з цим позивач просить визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язати внести до Реєстру відомості про його непридатність до військової служби і виключення з військового обліку.
Ухвалою від 26.01.2026 провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
12.02.2026 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.
Відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_8 не є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а лише здійснює функції його адміністрування. На думку відповідача, повноваження щодо внесення, зміни та верифікації відомостей Реєстру покладені на органи ведення Реєстру та їх відповідальних осіб відповідно до Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» і Порядку № 94.
Крім того, відповідач вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки позивач не звертався до нього із заявами щодо внесення змін до Реєстру, а між сторонами відсутній спір щодо вчинення чи невчинення відповідних дій. З огляду на це відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
Враховуючи, що учасниками справи подані необхідні для розгляду справи заяви по суті спору та докази, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення.
Рішення ухвалюється судом в межах строку розгляду справи з урахуванням строку перебування судді у щорічній основній відпустці та на лікарняному, а також з урахуванням періодів тривалої відсутності електроенергії в будівлі суду внаслідок ракетних обстрілів збройними угрупуваннями російської федерації та тривалості повітряних тривог, оголошених в м. Одесі.
Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 .
17.08.2023 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за групою ІІ ст.2А наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008. Призовною комісією Болградського району зарахований у запас за ст.18 абз 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визнані особами з інвалідністю або за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час. Повторному медичному пересвідченню не підлягає. 
Разом з цим, з сформованого через мобільний застосунок «Резерв+» витягу позивач дізнався, що відповідач не виключив позивача з військового обліку, відомості про його виключення відсутні в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів 
28.11.2025 представник позивача звернувся в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про внесення в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 з визнанням непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр.ІІ ст.2А наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 року та виключення ОСОБА_1 з військового обліку військовозобов`язаних, проте до теперішнього часу заява не розглянута та відповідні відомості відповідачем внесені не були. 
Разом з цим, 18.12.2025 відповідачем було надано відповідь за №1275/10153 на адвокатський запит представника позивача, якою було повідомлено, з посиланням на «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 на необхідність проходження позивачем ВЛК, а також повідомлено про перебування позивача у картотеці: «вільні залишки», підкартотеці: «підлягає призову на військову службу під час мобілізації». 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено та діє до тепер.
Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно з частинами першою, третьої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Частиною п`ятою статті 33 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (частина перша статті 34 Закону №2232-ХІІ).
На виконання частини п`ятої статті 33 Закону №2232-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 30.12.2022 №1487 затвердив «Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі – Порядок №1487), пунктом 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 16.03.2017 № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон № 1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 12, частинами 1, 3 статті Закону №1951-VIII, Реєстр ведеться в електронній формі з єдиною централізованою базою даних, яка містить персональні та службові дані всіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Для ведення Реєстру застосовуються системні класифікатори. Системні класифікатори, необхідні для функціонування Реєстру, розробляються адміністратором Реєстру. Персональні та службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів вносяться до бази даних Реєстру у формі запису - сукупності всіх даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, передбачених статтями 7 і 8 цього Закону.
Ведення Реєстру включає:
1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;
2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;
3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Згідно із частинами 1, 2 статті 14-1 Закону №1951-VIII електронний кабінет - це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу. Порядок електронної ідентифікації в електронному кабінеті, перелік відомостей, що відображаються в ньому, а також перелік послуг, які надаються призовнику, військовозобов`язаному, резервісту через електронний кабінет, визначається Порядком ведення Реєстру, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та/або Положенням про Державний вебпортал електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
З урахуванням зазначеного, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_9 є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних. До Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право:
1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.
Отже, для включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру позивач мав звернутися з мотивованою заявою до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Суд акцентує увагу на тому, що позивачем не надано жодного доказу звернення до відповідачів із заявою та підтвердними документами щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Посилання позивача на адвокатський запит не можуть бути взяті до уваги, оскільки, по-перше, такий запит до суду не наданий і зміст порушених у ньому питань невідомий, а по-друге, характер адвокатського запиту як юридичного документу не дозволяє ототожнити його із передбаченою Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про призовника, військовозобов`язаного, резервіста, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Так, суд відмічає, що відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Виходячи з наведених правових норм, адвокатським запитом є письмове звернення адвоката спрямоване до суб`єктів владних повноважень, інших юридичних осіб, метою якого є отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту.
Подання представником позивача до відповідача адвокатського запиту не є тотожним особистому зверненню військовозобов`язаного, а тому не матиме наслідком реагування органів ТЦК та СП у вигляді внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Отже, адвокатський запит не є заявою до органів введення реєстру, яка подається для вчинення суб`єктом будь яких дій, зокрема і внесення відомостей до Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Судом встановлено, що позивач не звертався до органів ведення Реєстру із відповідною заявою про внесення відомостей до Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки таких доказів учасниками справи, у тому числі і позивачем, до суду не надано.
Таким чином, суд наголошує, що у спірних правовідносинах відповідачами не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем зворотнього не доведено.
У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.
Враховуючи висновки суду щодо відмови у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний