Справа № 624/563/26 
№ провадження 2-о/624/15/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Богачової Т.В., присяжних: Пугач Т.О., Чернишової І.І., з участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в селищі Кегичівка, Берестинського району, Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Берестинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берестинському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення фізичної особи померлою, 

встановив:

Представник заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить оголосити громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, солдата ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 померлим у віці 47 років в районі населеного пункту Воздвиженка Покровського району Донецької області під час проходження військової служби та виконання ним бойового завдання із захисту територіальної цілісності та недоторканості України.
Заява обґрунтована тим, що що батько позивача ОСОБА_2 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу по загальній мобілізації. В січні місяці 2025 року я отримав сповіщення № 498 від 20.01.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в районі населеного пункту Воздвиженка Покровського району Донецької області батько зник безвісти. Також, у 2025 році від військової частини НОМЕР_1 позивач отримав необхідні довідки про перебування батька на службі у вищевказаній частині, підтвердження його участі в бойових діях та службове розслідування частини по факту та обставинам зникнення безвісти. За результатами службового розслідування, яке було призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 складено відповідні матеріали та наказом командира військової частини затверджено акт службового розслідування від 05.02.2025 №7044. Посадовими особами, які проводили службове розслідування встановлено, що 19.01.2025 командиру віськової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт від командира 2 стрілецького батальйону майора ОСОБА_3 , зареєстрований в стройовій частині штабу за вх. № 3411 від 19.01.2025, про те, що близько 09-00 год при здійсненні оборонних дій поблизу н.п. Воздвиженка Покровського району відповідно до бойових розпоряджень № НОМЕР_3 дск та № 21 дск, внаслідок стрілецького бою сержант ОСОБА_2 отримав поранення не сумісні з життям. Спроба евакуації тіла ОСОБА_2 проводилася 19.01.2025, але результату не дала і через активні бойові дії відтермінувалася. Протягом зазначеного періоду часу відомостей про знаходження ОСОБА_2 в лікарняних закладах та бюро судово-медичної експертизи до військової частини не надходило. Так, зі слів військовослужбовців військової частини, які приймали участь в цих бойових діях у вказану дату, а саме: солдата ОСОБА_4 та командира 5 стрілецької роти мол. лейтенанта ОСОБА_5 , свідчення яких зафіксовані в матеріалах службового розслідування встановлено, що відповідно до Журналу ведення бойових дій військової частини НОМЕР_1 зафіксовано, що о 12-00 год надійшла інформація про те, що з 08-20 по 09-55 годину 19.01.2025 противник проводив штурмові дії на ВП «Альона» і близько 09-50 год було втрачено зв`язок з трьома військовослужбовцями особового складу ВП «Альона», а саме солдатом ОСОБА_6 з позивним « ІНФОРМАЦІЯ_5 », сержантом ОСОБА_7 , позивний « ОСОБА_8 » та солдатом ОСОБА_2 з позивним « ОСОБА_9 ». Близько 10-30 год 19.01.2025 об`єктивним контролем за допомогою БПЛА проведена розвідка бойових позицій на ВП «Альона» та візуально спостерігалися тіла трьох військовослужбовців в статутному одязі ЗСУ та розпізнавальними знаками за визначеними координатами їх перебування під час бою. Таким чином, за матеріалами службового розслідування було встановлено, що 19.01.2025 близько 09-00 години в н.п. Воздвиженка Покровського району Донецької області, під час виконання бойового завдання відповідно до бойових розпоряджень сержант ОСОБА_2 отримав поранення не сумісні з життям в результаті штурмових дій противника та рахується зниклим безвісти. Евакуація сержанта ОСОБА_2 станом на 19.01.2025 проводилася, але результату не дала і через активні бойові дії відтермінувалася, відомостей про його знаходження в лікарняних закладах або бюро судово-медичної експертизи до військової частини не надходило, а також військова частина не має інформації про перебування ОСОБА_2 в полоні. Також результатами службового розслідування підтверджено, що ця подія пов`язана з веденням бойових дій та діями з боку противника, що сталася під час виконання завдання під час здійснення заходів з національної безпеки і оборони, а також відсічі і стримування збройної агресії РФ. Неправомірних дій військовослужбовців, причинного зв`язку між неправомірними діями та подією, що трапилась, також не встановлено. Завершуючи службове розслідування військова частина констатує, що цей випадок вважати таким, що пов`язаний з бойовим ураженням і діями з боку противника при виконанні обов`язків військової служби. Дане службове розслідування затверджено наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 15.02.2025 № 896 та констатовано, що 19.01.2025 сержант ОСОБА_2 в результаті стрілецького бою отримав поранення не сумісні з життям та в даний час рахується зниклим безвісти. Крім іншого, що також було зафіксовано в матеріалах службового розслідування, огляд місця даної події не вбачався фізично можливим у зв`язку з зайняттям його силами противника та проводився за допомогою розвідки засобами БПЛА та до теперішнього часу не є можливим, зважаючи на той факт, що дана зона ведення бойових дій вже на той час та до теперішнього часу знаходиться під контролем збройних сил країни- агресора. У відповідності до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, визначено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Станом на 20.01.2025 територія н.п. Воздвиженка, де проводилися бойові дії та зник безвісти ОСОБА_2 перебуває під окупацією, яка триває по цей час. Також весь час з моменту зникнення батька позивач намагався зібрати будь-які дані про факт його зникнення, спілкуючись з його побратимами та їх рідними та роблячи відповідні письмові запити, які надаються суду. Згідно отриманої інформації, даних щодо перебування ОСОБА_2 в полоні не отримано. При спілкуванні в приватних розмовах, всі учасники, які мали відношення до даної події підтверджували, що в результаті атаки сил противника та стрілецького бою, всі троє військовослужбовців, серед яких був і батько позивача, загинули, що також візуально спостерігалося засобами БПЛА після бою та підтверджено матеріалами службового розслідування. Таким чином, враховуючи всі об`єктивні дані факту зникнення безвісти ОСОБА_2 , на даний час не має підстав вважати що він живий чи перебуває у полоні. Цей факт також не підтверджується матеріалами службового розслідування чи хоча б свідченнями військовослужбовців, які мали б це засвідчити, спостерігаючи це візуально і суб`єктивно. Наявними матеріалами обставин зникнення безвісти ОСОБА_2 встановлено, що останній отримав бойове ураження, не сумісне з життям та вважається зниклим безвісті поблизу населеного пункту Воздвиженка Покровського району Донецької області. Визнання батька померлим, насамперед, позивачу необхідне для реалізації права на увіковічнення пам`яті про нього, оформлення спадкових прав, зважаючи на той факт, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, майже все рухоме та нерухоме майно зареєстровано на нього, а також позивач має намір реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю батька. Від встановлення факту загибелі батька при виконанні обов`язків військової служби внаслідок збройної агресії проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав позивача. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання виплат передбачених законодавством, оформлення спадщини та інших юридичних фактів, пов`язаних з загибеллю військовослужбовця при виконанні свого службового та громадянського обов`язку по захисту Батьківщини.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі та пояснення сторін.
Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 11 червня 2026 року у цій справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку окремого провадження, з викликом учасників справи.
Сторони в судове засідання призначене на 07.07.2026 не з`явилися. 
Представник заявника – адвокат Доценко Ю.Г. подав заяву в які просив розглянути справу без його участі, вимоги викладені в заяві просить задовольнити.
Заінтересована особа Міністерство оброни України надіслало додаткові пояснення у справі, в яких зазначає, що є визначальним той факт, що ОСОБА_2 не займав жодної посади в штаті саме Міністерства оборони України, як юридичної особи, військової служби безпосередньо в Міністерстві оборони України не проходив, а отже, будь-які безпосередні правовідносини між ОСОБА_2 та Міністерством оборони України місця не має. Просить суд, вирішуючи справу, врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду у своїй постанові від 11.12.2024 по справі № 755/11021/22 щодо початку відліку строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою. На підставі висновків викладених в цій постанові Міноборони вважає, що заява про оголошення фізичної особи померлої підлягає задоволенню після спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи. Щодо визначення дати загибелі. Заявник просить суд оголосити свого батька ОСОБА_2 померлим, однак не зазначає з якої саме дати слід оголосити останнього померлим. Відповідно до частини третьої статті 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Проте є важливий виняток: фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Тобто, якщо є можливість встановити конкретну дату або період, коли сталася подія, що призвела до ймовірної загибелі особи (наприклад, дата ракетного удару, під час якого загинула особа), суд може визначити цю дату як день смерті. В матеріалах справи наявні докази, а саме матеріали службового розслідування військової частини НОМЕР_1 у яких зазначається, що 19.01.2025, близько 10:00 год внаслідок штурмових дій противника позиції «Альона» був втрачений зв`язок з трьома військовослужбовцями, зокрема з ОСОБА_10 . Вважає, що дата смерті впливає на право отримання соціальних виплат, зокрема: одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, пенсії у зв`язку з втратою годувальника, інших соціальних виплат та пільг членам сім`ї загиблого. Що стосується зобов`язання Міноборони, то сім`ї загиблих військовослужбовців Збройних Сил України мається право на отримання одноразової грошової допомоги. В даному випадку конкретна дата смерті особи є важливим фактором для визначення редакції закону, який встановлює права осіб на отримання вищезазначеної виплати. На підставі викладеного просить врахувати правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22,розгляд справи провести за відсутності представника Міністерства оборони України.
Заінтересована особа Берестинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берестинському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції надіслав заяву про проведення розгляду справи без присутності їх представника, вирішення питання по суті залишили на розсуд суду.
Заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 належним чином повідомлена про розгляд справи, у судове засідання свого представника не спрямувала, письмові пояснення до суду не подала, заяв, клопотань не заявила.
Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.
Відповідно до частини 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
За частиною 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 ст. ст. 4 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. ст. 12 ЦПК України).
За ч. 1 ст. ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_4 , виданого Рояківською сільською радою Кегичівського району Харківської області 13.11.2000.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №9 від 09.01.2025 вбачається, що сержанта ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ), такелажника такелажного відділення взводу забезпечення роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02 січня 2025 року №2-РС призначений стрільцем 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону, ВОС-100915А, вважати, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.
20.01.2025 ОСОБА_1 отримав сповіщення № 498, в якому зазначено, що його батько, стрілець 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 5 стрілецької роти НОМЕР_5 стрілецького батальйону військової НОМЕР_1 , військовослужбовець військової служби, призваний за мобілізацією, сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відданий військовій присязі, на вірність Українському народу, у бою за Батьківщину, виявивши стійкість та мужність, зник безвісти 19 січня 2025 року поблизу населеного пункту Воздвиженка, Покровського району, Донецької області, виконуючи бойове завдання за призначенням в ході ведення бойових дій.
28.01.2025 відповідні дані були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ст. 115 ч. 1 КК України; ОСОБА_1 визнано потерпілим, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.01.2025.
Крім цього, дані щодо зникнення безвісти ОСОБА_2 внесені до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом з реєстру за № 20260602-186 від 02.06.2026, в якому зазначено, що дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин є 14.03.2025.
Відповідно до інформації з ДП «Український національний центр розбудови миру» від 10.03.2025 відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в реєстрі оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора на обліку як особа, яка перебуває в полоні не значаться.
У наказі № 438 від 28.01.2025 командира військової частини НОМЕР_1 визначено, що відповідно до рапорту командира НОМЕР_5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 19.01.2025, близько 09.00 год 19.01.2025 при здійсненні оборонних дій поблизу н.п Воздвиженка, (БР ком. 2СБ №21дск від 10.01.2025р БР ком. 117 овмбр №218дск від 10.01.2025), в наслідок стрілецького бою сержант ОСОБА_2 отримав поранення не сумісні з життям. На даний момент тіло військовослужбовця виявлено, вживаються заходи щодо евакуації. Орієнтовне місце знаходження військовослужбовця- позиція «Альна». Місце знаходження особистої зброї: невідоме. Цим наказом призначено службове розслідування.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №22 від 02.01.2025 солдата ОСОБА_2 знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з зникненням безвісти.
За результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №896 від 15.02.2025, за яким У ході проведення службового розслідування встановлено, що 19.01.2025 близько 09.00, на вогневій позиції «Альона», поблизу н.п. Воздвиженка Донецької області, під час виконання бойового завдання, відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_6 овмбр від 10.01.2025 №218дск та бойового розпорядження командира НОМЕР_5 стрілецького батальйону 117 овмбр від 10.01.2025 №21 дек, стрілець 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону сержант ОСОБА_2 отримав поранення не сумісні з життям в результаті стрілецького бою — рахується зниклим безвісти. Евакуація сержанта ОСОБА_2 станом на 19.01.2025 проводилася, але результату, не дала і через активні бойові дії відтермінувалася, відомостей про його надходження в лікарняні заклади або в бюро судово-медичної експертизи не надходило, інформації щодо перебування останнього в полоні немає. Орієнтовне місцезнаходження особистої зброї зниклого безвісти: відсутня, ймовірно вогнева позиція « ІНФОРМАЦІЯ_8 ». Під час виконання бойового завдання сержант ОСОБА_2 перебував в засобах індивідуального захисту (у відповідності до вимог статті 18 та додатку 1 Бойового Статуту Сухопутних військ Збройних Сил України розділу III), не вчиняв дій що містять ознаки кримінального або адміністративного правопорушення, не перебував в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи інших отруйних речовин, не вчиняв дій, пов`язаних із навмисним заподіянням шкоди своєму здоров`ю, не використовував в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині, що підтверджується зібраними під час проведення розслідування матеріалами відповідно до акту службового розслідування від 07.02.2025 № 7044. На підставі вищевикладеного стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону сержанта ОСОБА_2 вважати безвісти зниклим. Даний випадок вважати таким, що пов`язаний з бойовими ураженнями і діями з боку противника при виконанні обов`язків військової служби під час забезпечення і здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районі проведення бойових дій,, при виконанні бойового завдання. Проводити виплати грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців у разі їх звернення з відповідною заявою на ім`я командира військової частини. 
Дата та час зникнення безвісти: 19.01.2025 близько 09-00 години.
Місце зникнення безвісти: поблизу населеного пункту Воздвиженка, Покровський район, Донецька область.
Крім цього, з копії акту службового розслідування по зникненню безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , копій рапорта та пояснень, вбачаються, що зі слів радіотелефоніста 5 стрілецької роти НОМЕР_5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 та молодшого лейтенанта ОСОБА_5 19.01.2025 на позиції “Альона” було три військовослужбовця: сержант ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_6 , сержант ОСОБА_7 .. Зранку, близько 10.00 почались штурмові дії ворога на ВП «Альона». В результаті штурмових дій зв`язок з ВП був втрачений. Близько 10.30 19.01.2025 об`єктивним контролем за допомогою БпЛА проведена розвідка на ВП та спостерігалися тіла 3 військових, в статутному одязі ЗСУ та розпізнавальними знаками (жовтими стрічками на руках та ногах). Під час отримання поранення сержант ОСОБА_2 , перебував в засобах індивідуального захисту, не перебував в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи інших отруйних речовин. Відповідно до Журналу ведення бойових дій військової частини зафіксовано: 12.00 - надійшла інформація про те що з 08.20 по 09.55 19.01.2025 противник проводив штурмові дії на ВП «Альона», близько о 09.50 19.01.2025 внаслідок штурмових дій втрачено зв`язок з 3 в-сл. особового кладу ВП «Альона» в тому числі і солдатом ОСОБА_2 . Близько 10.30 19.01.2025 об`єктивним контролем за допомогою БпЛА проведена розвідка на ВП спостерігалися тіла 3 в-сл., в статутному одязі ЗСУ та розпізнавальними знаками (жовтими стрічками на руках та ногах) за координатами (XXX XX ХХХХХ ХХХХХ). Станом на 11.50 19.01.2025 вогнева позиція 2 стрілецького батальйону ВП «Альона» знищена.
Вирішуючи заяву, суд застосовує наступні норми законодавства.
Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305, 309 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305, 309 ЦПК України).
Заявник для захисту своїх прав звернулася до суду про оголошення особи померлою.
Обраний заявником спосіб захисту відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 28.02.2024 у справі № 506/358/22, від 13.03.2024 у справі №204/7924/23, де Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).
Спір про право у заявника з іншими членами сім`ї відсутній, та справа підглядає розгляду за правилами окремого позовного провадження.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Верховний суд, звертає увагу, що вирішуючи справи про встановлення факту смерті особи, суди мають завжди на виняткове значення цього факту, з огляду на правові наслідки, пов`язані з ним, та особливості розгляду справ у порядку окремого провадження (постанова від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23 (провадження №61-6323св23).
Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до п.1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5 встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 3 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.
Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.
Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Згідно з п.13 постанови Пленуму Верхового Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК (1502-06), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, тобто матеріально-правовий зв`язок, або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.
Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.
Відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
У відповідності до правового висновку викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2022 року в справі № 490/6057/19-ц встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України можливе лише в судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією Російської Федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами.
При цьому зібрані по справі докази вказують на те, що солдат ОСОБА_2 дійсно зник безвісти за обставин, що загрожували йому смертю та дають підстави припустити його загибель внаслідок мінометного обстрілу, під час виконання бойового завдання із забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації під час воєнних дій на території України, про що свідками-очевидцями складено відповідні пояснення, які враховано у матеріалах службового розслідування.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема у постановах Верховного Суду України від 31 травня 2023 року №177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
За відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у позові про визнання такого військовослужбовця померлим не може вважатись такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та узгоджується з принципом правової визначеності. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 (провадження 61-15733св23), від 25 квітня 2024 року у справі №278/970/23 (провадження № 61-16074св23).
Аналізуючи норми права, підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевно свідчать про її загибель, а обставини, що дають підстави припускати смерть такої особи. Такими обставинами є отримання заявником сповіщення від РТЦК та СП про факт зникнення безвісти його батька в ході бойових дій поблизу н.п. Воздвиженка, Покровського району, Донецької області під час обстрілу зі сторони збройних сил Російської Федерації.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням наведеного, у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених у заяві заявником, вони об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлим.
При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Такий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19).
Судом не встановлено відомостей про те, що ОСОБА_2 , переховується від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.
Щодо посилання заінтересованої особи – Міністерства оборони України з приводу відрахування шестимісячного терміну оголошення фізичної померлою, суд зазначає наступне.
Порядок розгляду судом справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою визначено главою 4 розділу IV ЦПК України.
Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
За змістом частин другої–третьої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. 
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
У справі, яка розглядається, суди вирішують питання про оголошення померлим фізичної особи – громадянина України ОСОБА_2 , який, виконуючи обов`язок із захисту України, вірогідно загинув при виконанні бойового завдання в районі населеного пункту Воздвиженка Покровського району Донецької області.
Ключовим питанням у цій справі є визначення моменту, з якого потрібно починати відлік встановленого частиною другою статті 46 ЦК України спеціального строку, після спливу якого фізична особа може бути оголошена судом померлою.
Спеціальними строками, які враховуються при розгляді справ про оголошення фізичної особи померлою, в окремих випадках є шість місяців та два роки. Шестимісячний строк передбачається для випадків, коли особа пропала без вісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Строк тривалістю у два роки встановлюється для фізичних осіб, які пропали безвісти у зв`язку з воєнними діями. Підтвердженням таких обставин є, зокрема, введення воєнного стану на території України.
Воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).
За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):
– воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
– бойові дії – форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
– воєнні дії – організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
– район воєнних (бойових) дій – визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Правова мета встановлення спеціальних строків, які враховуються при розгляді справ про оголошення фізичної особи померлою, полягає у тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих територіях, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22).
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22).
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок.
Формулюючи тлумачення речення другого частини другої статті 46 ЦК України в аспекті початку перебігу визначеного нею шестимісячного строку, Велика Палата у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зазначила таке:
– словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України;
– встановлення такого строку дозволяє зменшити імовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою;
– строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, і відповідає меті законодавчого регулювання – забезпечення справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах (див.: пункти 70 – 72 постанови).
Виходячи зі змісту положень частини другої статті 46 ЦК України та з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22, з`ясуванню судом в цій справі підлягає обставина ведення на території місця вірогідної загибелі військовослужбовця активних бойових дій та (в разі його наявності) моменту їхнього завершення.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, спочатку був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 із змінами і доповненнями, а тепер – наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі – Наказ № 376).
У Наказі № 376 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані Російською Федерацією території України. До того ж цей наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказом № 376, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
У цій справі, встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_2 19 січня 2025 року зник безвісті поблизу населеного пункту Воздвиженка Покровського району Донецької області.
Відповідно до Наказу № 376 н.п. Воздвиженка Покровського району Донецької області велись активні бойові дії, а з 20 січня 2025 року – є тимчасово окупованою територією.
Застосування положень частини другої статті 46 ЦК України та висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у справі № 755/11021/22, відповідно до якого шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, слід відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі особи, у тому числі в разі зміни статусу територій з «території активних бойових дій» на «території можливих бойових дій» або «тимчасово окуповані РФ території України», є сталим. 
Що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 20.05.2026 по справі № 405/6164/24.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265, 293-294, 308, 352 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Берестинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берестинському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення фізичної особи померлою - задовольнити.
Оголосити громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, солдата ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 - померлим у віці 47 років в районі населеного пункту Воздвиженка Покровського району Донецької області під час проходження військової служби та виконання ним бойового завдання із захисту територіальної цілісності та недоторканості України.
Датою смерті (загибелі) громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 – вважати ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Місцем загибелі (смерті) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 вважати - населений пункт Воздвиженка, Покровського району, Донецької області. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Реквізити сторін:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с. Рояківка, Кегичівського району, Харківської області, громадянин України, паспорт № НОМЕР_7 виданий 25.04.2025, орган, що видав 6324, ІПН НОМЕР_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Представник заявника: Доценко Юрій Глібович, ордер серії АХ №1355677 від 08.06.2026, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю 2045 від 23.11.2016, адреса: АДРЕСА_3 .
Заінтересована особа: Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ 00034022, місцезнаходження за адресою: проспект Повітряних сил України, 6, м. Київ-168, 03168.
Представник заінтересованої особи: Ляшенко Олексій Олександрович, довіреність від 26.12.2025, адреса: вул. Коцарська, 56, м. Харків, 61052.
Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_4 . 
Заінтересована особа: Берестинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берестинському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код ЄДРПОУ 04059059, місцезнаходження за адресою: вул. Історична 94, 63304, м. Берестин, Харківська область, 63304.

Головуючий суддя      Т.В. Богачова

Присяжні:        Т.О. Пугач

І.І. Чернишова