Справа № 587/1922/26
Провадження № 2/950/997/26
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2026 року м. Лебедин
Лебединський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді – Косолапа В.М.,
за участю секретаря судового засідання – Ткаченко Я.О.,
представника позивача – Котляревського С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, у приміщенні суду в м. Лебедин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край», третя особа Кривоозерська селищна рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації,
в с т а н о в и в:
Адвокат Котляревський Сергій Олександрович, в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край», третя особа Кривоозерська селищна рада у якому просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 5922984200:07:003:0361, зобов`язати ТОВ «Агро-Край» повернути дану земельну ділянку ОСОБА_1 та скасувати державну реєстрацію змін до права оренди № 4139118 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (кадастровий номер земельної ділянки 5922984200:07:003:0361), здійснену на підставі рішення № 81287758 від 10.10.2025 державного реєстратора Кривоозерської селищної ради Микитей Мар`яни Олександрівни.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер 5922984200:07:003:0361. На підставі договору від 05.01.2013 ОСОБА_1 передала таку земельну ділянку в оренду ПрАТ «Райз-Максимко».
У подальшому, 06.03.2018 між ОСОБА_1 , ПрАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Агро-Край» було укладено додаткову угоду, якою змінено розмір орендної плати та строк дії договору до 29.12.2025.
Однак, 10.10.2025 державним реєстратором Кривоозерської селищної ради Микитей М.О. прийнято рішення № 81287758 про виправлення технічної помилки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за заявою ТОВ «Агро-Край». На підставі такого рішення державний реєстратор самовільно внесла відомості про автоматичне продовження дії договору. В результаті цих дій 30.12.2025 відбулося автоматичне продовження строку дії речового права до 23.12.2028.
Листом від 10.10.2025 позивач повідомила ТОВ «Агро-Край» про небажання продовжувати співпрацю. 
Позивач зазначає, що право оренди мало бути припинено 29.12.2025. Дії ТОВ «Агро-Край» та державного реєстратора щодо реєстрації змін до права оренди без законних на те підстав, а саме внесення відомостей про автоматичне продовження дії договору, є таким, що порушує права позивача як власника земельної ділянки.
ТОВ «Агро-Край» подало до суду відзив у якому зазначає, що з позивачем дійсно наявні правовідносини у сфері оренди землі на підставі договору № б/н від 05.01.2013, в який в подальшому вносилися зміни.
Земельна ділянка перебуває у користуванні ТОВ «Агро-Край», яке сплачує обумовлену договором оренду плату.
Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Отже, укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Відповідач вважає, що поведінка  ОСОБА_1 , яка передала земельну ділянку в оренду, а тепер безпідставно звертається з вимогою про розірвання договору оренди не є добросовісною.
Узагальнюючи вищенаведене, ТОВ «Агро-Край» вважає, що договір оренди земельної ділянки між сторонами є укладеним, дійсним та чинним, а також таким, що виконується сторонами, а отже не може бути визнаним судом недійсним (неукладеним).
Ухвалою від 12.06.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Протокольною ухвалою від 10.09.2026 відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ «Агро-Край» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
Кривоозерська селищна рада просила розглядати справу за відсутності її представника. 
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 5922984200:07:003:0361, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Кам`янської сільської ради, Лебединського району, Сумської області (а.с. 5).
За договором від 05.01.2023, укладеним з ПрАТ «Райз-Максимко», ОСОБА_1 передала в оренду вищевказану земельну ділянку. Строк дії договору – 5 років (пункт 8). 
Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с. 6-7).
06.03.2018 до указаного вище договору укладено додаткову угоду. Так, ОСОБА_1 , ПрАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Агро-Край» (новий орендар) погодили, в тому числі, що строк дії договору продовжується до 29.12.2025. Також сторони домовились змінити по усьому тексту договору та встановити термін у 30 календарних днів до закінчення строку дії договору для надіслання орендарем повідомлення орендодавцю про намір продовжити дію договору на підставі свого переважного права (а.с. 8).
Запис про речове право оренди ТОВ «Агро-Край», із змінами, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (№ 4139118) 15.05.2018 (а.с. 9-10). 
Також, 09.10.2025 державним реєстратором Кривоозерської селищної ради Микитей М.О., на підставі рішення № 81287758, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено виправлення до відомостей про реєстрацію речового права, а саме відображено відомості про автоматичне продовження строку дії договору з правом його пролонгації. 
При цьому ОСОБА_1 направила ТОВ «Агро-Край» лист від 10.10.2025 у якому повідомила про небажання поновлювати дію договору з відповідачем (а.с. 11).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 13 указаного Закону договір оренди землі-це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Стаття 15 Закону визначає умови договору оренди. Зокрема, істотними умовами договору оренди землі, серед іншого, є строк дії договору оренди.
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. 
Таким чином строк дії договору оренди є істотною його умовою. 
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). 
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. 
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. 
Як встановлено судом, 06.03.2018 до договору оренди землі укладено додаткову угоду.
Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладення додаткової угоди) орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
Відповідні умови передбачено п. 4.4 додаткової угоди.
Таким чином сторони погодили, що в разі якщо орендар має намір продовжити дію договору оренди (фактично скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк), він зобов`язаний повідомити про це орендодавця за 30 днів до закінчення строку дії договору оренди землі.
У той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019 № 340-IX, який набрав чинності 16.01.2020, Земельний кодекс України доповнено ст. 126-1.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 126-1 Земельного кодексу України договором оренди землі, договором про встановлення земельного сервітуту, договорами про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови може встановлюватися умова щодо поновлення таких договорів.
Якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.
Також, розділ IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення».
Таким чином суд доходить висновку, що питання про поновлення договору оренди землі від 05.01.2013 має вирішуватись відповідно до умов такого договору та додаткової угоди до нього від 06.03.2018, за правилами, які діяли до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству».
Тобто, ТОВ «Агро-Край» мало переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк за умови виконання вимог ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладення додаткової угоди), а саме повідомлення про таке ОСОБА_1 не пізніше ніж за 30 календарних днів до спливу строку договору оренди землі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 зазначила, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (речення перше частини другої статті 33 Закону № 161-XIV). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону).
Стаття 33 Закону № 161-XIV прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проєкт додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проєкті додаткової угоди, яку надав орендар.
Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, від 22.09.2020 у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18) (пункт 42 постанови).
Оскільки суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що позивач усупереч вимогам частини другої статті 33 Закону № 161-XIV і пункту 8 договору оренди землі не повідомив відповідача за 30 днів до спливу строку цього договору про намір його поновити, Велика Палата Верховного Суду з висновком судів про відсутність підстав для поновлення договору оренди землі за частиною шостою статті 33 вказаного Закону погоджується.
Суд зазначає, що предметом даного спору (справа № 587/1922/26) є вимоги про усунення перешкод позивачу у користуванні належною їй земельною ділянкою, а не вимоги про розірвання договору оренди, як про це зазначив представник ТОВ «Агро-Край».
До відзиву на позов ТОВ «Агро-Край» не надало доказів надіслання ОСОБА_1 повідомлення про намір поновити договір оренди землі з метою подальшого використання земельної ділянки з кадастровим номером 5922984200:07:003:0361.
Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у згаданій постанові, суд доходить висновку, що відсутні підстави вважати, що ТОВ «Агро-Край» має право на користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5922984200:07:003:0361, яка належить ОСОБА_1 , після 29.12.2025.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі прав з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до Цивільного кодексу України. Після закінчення строку дії договору державна реєстрація речового права припиняється за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав.
Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону у разі якщо після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви виявлено технічну помилку, допущену під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, обтяження речових прав, зокрема помилку у відомостях про суб`єкта речового права, обтяження, відомостях про речове право, обтяження, відомостях про нерухоме майно, у тому числі його технічних характеристиках, або якщо відбулося виправлення такої помилки в документах, що подавалися для державної реєстрації прав, або відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна, такі помилки, відомості виправляються державним реєстратором на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, відомості, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини сьомої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України, його територіальних органів або на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів - державним реєстратором, яким допущено технічну помилку.
Виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення.
У даному випадку державним реєстратором Кривоозерської селищної ради Микитей М.О., рішенням № 81287758, внесено зміни у державну реєстрацію речового права ТОВ «Агро-Край» - права оренди, без відома позивача та на підставі договору, за яким речове право не може виникати та існувати у подальшому (після 29.12.2025). 
Таким чином, на момент розгляду справи ОСОБА_1 позбавлена можливості користуватися належним їй майном, в тому числі самостійно обробляти земельну ділянку з огляду на наявність титульного права оренди, зареєстрованого за ТОВ «Агро-Край».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.12.2025 року у справі № 908/2388/21 зазначила, що негаторний позов пред`являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.
Крім того, у постанові від 13.05.2026 у справі № 456/252/22 Велика Палата Верховного Суду погодилась із тим, що належним та ефективним способом захисту прав власника, позбавленого права користування належним йому майном, є пред`явлення негаторного позову.
Також Велика Палата зазначила, що коли власник землі обґрунтовує позовні вимоги наявністю перешкод у користуванні чи розпорядженні земельною ділянкою (безпідставним фактичним користуванням майном або реєстрацією речового права іншої особи), то залежно від позовних вимог, характеру порушених прав та фактичних обставин справи суд, якщо негаторний позов визнано обґрунтованим, може захистити права такого власника в незаборонений законом спосіб, спрямований на усунення порушень (у тому числі й шляхом повернення землі, визнання відсутнім права оренди, скасування державної реєстрації речового права).
Для ефективного захисту прав власника нерухомого майна, щодо якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно незаконно внесено запис про право користування іншої особи, з якою власник не перебував у зобов`язальних відносинах, власник може звернутись з негаторним позовом, зокрема, але не виключно, шляхом пред`явлення вимоги про повернення майна, визнання відсутнім права оренди чи скасування державної реєстрації права користування іншої особи, залежно від обставин кожної конкретної справи.
За таких обставин суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Вирішуючи питання про судові витрати, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 1, п.п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в додатковій постанові від 30.09.2020 по справі № 201/14495/16-ц.
На підтвердження понесених витрат про надання правничої допомоги адвокат Котляревський С.О. надав: копію договору про надання правової допомоги від 11.05.2026 № 20, укладеного з ОСОБА_1 (а.с. 13); копію акту наданих послуг від 13.05.2026 на суму 20000,00 грн. (а.с. 14); копію квитанції до прибуткового касового ордера № 20 від 13.05.2026 на суму 20000,00 грн. (а.с. 14 зворот. стор.); копію ордеру Серії ВІ № 1395805, виданого 11.05.2026 (а.с. 15); копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності (а.с. 15 зворот. стор.).
Як свідчить акт наданих послуг, Мальченко К.О. надано правничі послуги у виді: консультації, вивчення матеріалів, складання позовної заяви, участі в судовому засіданні.
Дослідивши надані на підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розміру докази, суд доходить наступного висновку.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У додатковій постанові від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 Верховний Суд вказав, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Як зазначено судом вище, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Акт наданих послуг не містить визначеної кількості часу, витраченого на надання послуг адвокатом.
Так, 11.05.2026 між ОСОБА_1 та адвокатом Котляревським С.О. укладено договір про надання правової допомоги, а 13.05.2026 такі послуги уже бути надані у повному обсязі, про що свідчить акт від 13.05.2026. Тобто на надання послуг у справі Мальченко К.О. адвокат витратив не більше трьох днів, а у той же день (13.05.2026) позовна заява була складена та направлена до суду (а.с. 16).
Суд зазначає, що позовна заява не є значною за обсягом, як і обсяг доданих до неї доказів. Адвокатом не було витрачено час на збирання та подання значного обсягу доказів. Справа була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача приймав участь лише в одному судовому засіданні.
Таким чином суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом виконаних адвокатом робіт.
З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу та 1331,20 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край», третя особа Кривоозерська селищна рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації – задовольнити.
Усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 5922984200:07:003:0361, зобов`язавши товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» (37300, Полтавська область, Миргородський район, м. Гадяч, вул. Лохвицька, 29, код ЄДРПОУ 41103827) повернути земельну ділянку ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію змін до речового права (оренди) № 4139118, проведену на підставі рішення державного реєстратора Кривоозерської селищної ради Микитей Мар`яни Олександрівни від 10.10.2025 № 81287758.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» (37300, Полтавська область, Миргородський район, м. Гадяч, вул. Лохвицька, 29, код ЄДРПОУ 41103827) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1331,20 грн. та 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 15.09.2026.

Суддя Вадим КОСОЛАП