РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
11 вересня 2026 р.  Справа № 120/8506/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

05.06.2026 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що 15.04.2026 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії.
Надалі заява про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії передана для розгляду та прийняття відповідного рішення за принципом екстериторіальності до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №023830018738 від 23.04.2026 року їй відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.
На переконання позивача, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернулась з цим адміністративним позовом до суду.
Ухвалою суду від 10.06.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
02.12.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, матеріалах електронної пенсійної справи наявна довідка №01-36/182 від 01.04.2025 року, видана Відділом освіти Куп?янської міської ради. В цій довідці зазначено, що встановити, в яких трудових відносинах станом на 27.07.2022 року була гр. ОСОБА_1 неможливо (документів не знайдено).
При цьому, в індивідуальних відомостях про застраховану особу Форми ОК-5 відсутні нарахування заробітної плати та відповідно і сплата внесків на дату досягнення пенсійного віку заявниці , а саме за червень-липень 2022 року.
З огляду на зазначене, відповідач вважає, що для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 ч. 1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" відсутні підстави.
20.07.2026 року представник позивача подала відповідь на відзив, у якій зазначила, що вважає доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 27.07.2022 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
15.04.2026 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про нарахування та виплату грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7.1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Надалі заява про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії передана для розгляду та прийняття відповідного рішення за принципом екстериторіальності до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №023830018738 від 23.04.2026 року їй відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.
Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.
Згідно з статтею 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Відповідно до частин першої статті 5 Закону № 1058-IV даний Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок № 1191).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 1191, цей Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Пунктом 5 Порядку № 1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону № 1058-IV, станом на день її призначення.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Аналізуючи наведені норми права, суд вказує, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій також висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі № 234/13835/17, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Згідно з пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (Закон № 1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджено "Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі - Перелік № 909), яким установлено заклади охорони здоров`я і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, а саме: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри - на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад).
Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 22.09.1979 з 17.09.1979 року позивача прийнято на посаду вихователя дитячого садка №3 в м. Куп`янськ згідно з наказом №3 від 13.09.1979 року (звільнена 22.08.1980 року відповідно до наказу № 70 від 21.08.1980 року). 
З 01.09.1980 по 01.07.1982 позивач навчалась в Харківському педагогічному училищі.
З 01.08.1982 року позивач працювала на посаді вихователя Дитячого садка №5 в м. Куп`янськ. 
З 26.11.1982 року позивача переведено до Дитячого садка №4 в м. Куп`янськ на посаду вихователя.
З 22.06.1987 по 01.03.1990 позивач працювала в Дитячому садку №4 в м. Куп`янськ на посаді старшого вихователя на період підміни декретної відпустки.
З 02.03.1990 по 22.07.1996 позивач працювала на посаді завідуючої дитячим дошкільним закладом-новобудовою.
З 23.07.1996 по 02.08.2011 позивач працювала на посаді директора школи-садка №8, Куп`янського навчально-виховного комплексу №8 Куп`янської міської ради Харківської області.
З 03.08.2011 по 02.08.2012 працювала за строковим трудовим договором на посаді завідувача Куп`янським дошкільним навчальним закладом ясла-садок №8 комбінованого типу Куп`янської міської ради Харківської області.
З 03.08.2012 року продовжено трудові відносини, безстроково.
З огляду на зазначене, відповідно до записів у трудовій книжці позивачки станом на день призначення пенсії (27.07.2022 рік) вона працювала на посаді завідувача Куп`янським дошкільним навчальним закладом ясла-садок №8 комбінованого типу Куп`янської міської ради Харківської області. 
Враховуючи вищезазначені записи у трудовій книжці позивачки, на момент досягнення пенсійного віку вона мала стаж роботи за вислугу років, який дає право на отримання виплати грошової допомоги у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення, що не заперечується відповідачем.
В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №023830018738 від 23.04.2026 року позивачці відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, у зв`язку з відсутністю підтвердження факту перебування заявниці на відповідних посадах на день досягнення пенсійного віку.
Щодо таких доводів відповідача, суд зауважує наступне.
Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як вже зазначалось судом вище, згідно із записами в трудовій книжці з 03.08.2012 року позивачем продовжено трудові відносини за трудовим договором на посаді завідувача Куп`янським дошкільним навчальним закладом ясла-садок №8 комбінованого типу Куп`янської міської ради Харківської області, безстроково.
Разом з тим, у трудовій книжці позивача відсутні відомості про звільнення її з посади завідувача або про розірвання трудового договору.
Крім цього, відповідно до довідки від 09.06.2022 року, виданої Куп?янським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №8 комбінованого типу Куп?янської міської ради Харківської області, яка міститься в матеріалах справи ОСОБА_2 , станом на дату видачу довідки, працює на посаді директора Куп?янського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №8 комбінованого типу Куп?янської міської ради Харківської області з 04.08.2011 року.
Згідно з довідкою від 20.03.2025 року, виданою відділом освіти Куп`янської міської ради встановити в яких трудових відносинах станом 27.07.2022 була гр. ОСОБА_1 неможливо (документів не знайдено). В період з 24 лютого 2022 року по вересень 2022 року Куп`янська територіальна громада знаходились в окупації. Зі слів колег ОСОБА_1 евакуювалася з окупованої території в червні 2022 року. У період з 07.09.2022 по 07.12.2022 року робота відділу освіти була призупинена, а з 19.01.2023 року згідно розпорядження начальника Куп`янської міської військової адміністрації №4/2 було відновлено роботу відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області. На той час ОСОБА_1 не була звільнена (ніяких документів, що підтверджують звільнення не знайдено). 03 травня 2023 року за заявою гр. ОСОБА_1 було відновлено трудові відносини (наказ по відділу освіти 29-к). 05 травня 2023 року ОСОБА_3 написала заяву на відпустку без збереження заробітної плати на 90 днів (наказ від 05.05.2023 №30-к та наказ від 04.08.2023 року №74/ОС), наказ від 06.112023 року №103/ОС про відпустку без збереження заробітної плати до закінчення воєнного стану у зв`язку з перебуванням за межами території Куп`янської міської територіальної громади та статусом внутрішньо переміщеної особи.
Враховуючи вищезазначене, позивач на момент виходу на пенсію перебувала на посаді директора школи-садка №8, Куп`янського навчально-виховного комплексу №8 Куп`янської міської ради Харківської області.
Крім того, суд зауважує, що в даному випадку позивач не має зазнавати негативних наслідків від того, що у відділу освіти Куп`янської міської ради відсутні документи, щодо відомостей про те, в який трудових відносинах перебувала ОСОБА_1 станом на 27.07.2022 року, оскільки в період з 24 лютого 2022 року по вересень 2022 року Куп`янська територіальна громада знаходились в окупації.
Більше того, суд вважає, що встановлена у цій справі відсутність у відділу освіти Куп`янської міської ради документів щодо трудових відносин позивача станом на 27.07.2022 року має оцінюватися з урахуванням особливих обставин, за яких такі документи були втрачені або стали недоступними, а саме тимчасової окупації Куп`янської територіальної громади.
Як встановлено судом, у період з 24 лютого 2022 року по вересень 2022 року Куп`янська територіальна громада перебувала в окупації. У цей період робота відповідного органу місцевого самоврядування була фактично унеможливлена, а доступ до кадрової та іншої службової документації був відсутній. Надалі роботу відділу освіти було призупинено, а після її відновлення частина документів, необхідних для підтвердження трудових відносин позивача, зникла.
За таких обставин неможливість підтвердити документально, в якому саме статусі перебувала позивач станом на 27.07.2022 року, є прямим наслідком обставин, пов`язаних з окупацією території, а не наслідком її дій чи бездіяльності. 
Позивач не мала реальної можливості впливати на збереження кадрової документації, забезпечити її належне оформлення або отримати відповідні документи від роботодавця в умовах окупації.
При цьому держава не може покладати на особу негативні наслідки відсутності документів, якщо така відсутність виникла внаслідок обставин, що об`єктивно не залежали від особи, зокрема внаслідок тимчасової окупації території, на якій знаходилося її місце роботи.
Отже, обставини тимчасової окупації Куп`янської територіальної громади та спричинені нею втрата, недоступність або відсутність кадрової документації не можуть бути підставою для погіршення правового становища позивача та позбавлення її права на передбачену законом соціальну виплату. 
Разом з тим, визначаючись щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій як працівнику у сфері освіти відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає також таке.
За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Отже, необхідний спеціальний стаж для отримання вказаної грошової допомоги для жінок складає 30 років.
Відповідачем не заперечується наявність у позивача необхідного стажу для призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
Факт роботи у сфері освіти на посадах, які дають право на призначення вказаної грошової допомоги, підтверджується належними доказами.
При цьому дотримання позивачем умови, визначеної приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, зокрема не отримання позивачем до цього будь-якої пенсії, відповідачем не заперечується.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області № 023830018738 від 23.04.2026, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є протиправним та підлягає скасуванню.
З огляду на встановлені обставини справи та з метою належного й ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Стосовно клопотання відповідача про залучення співвідповідача, а саме Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, суд зазначає наступне.
30.03.2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року №25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021року№339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ №25-1), якою внесені зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови від 07.07.2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року №1566/11846.
Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021 року.
Так, відповідно до пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 питання про перерахунок пенсії за наслідками в тому числі і судового розгляду справи має вирішувати, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, який розглядав заяву про перерахунок пенсії та прийняв рішення про відмову у такому перерахунку.
Таким чином, питання про виплату одноразової грошової допомоги за наслідками розгляду цієї справи, має вирішуватись Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області (як суб`єкт владних повноважень, що здійснював розгляд заяви позивача).
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -
в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області "Про відмову у перерахунку пенсії" від 23.04.2026 року №023830018738 щодо відмови у призначені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій..
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в сумі 1064,96 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, код ЄДРПОУ 20453063).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, код ЄДРПОУ 20453063).
Суддя Дончик Віталій Володимирович