ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/3124/25  Номер провадження 22-ц/814/2738/26 | Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Дряниця Ю.В.,
судді Бутенко С.Б., Чумак О.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Доля Галиною Олександрівною, 
на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 березня 2026 року, постановлене суддею Солоха О.В. (повний текст складено 09 березня 2026 року),
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:
19.11.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №6412368 від 18.12.2022 у розмірі 10 452,00 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу, які склали 8 000,00 грн.
В обґрунтування підстав позову зазначає, що 18.12.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №6412368, за умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 2 600,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, а також можливих штрафних санкцій, що передбачені цим договором. 
Відповідач, користуючись коштами наданими йому кредитодавцем, не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання - не вносив платежі, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов договору у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 10 452,00 грн, із якої: 2 600,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7 358,00 грн – прострочена заборгованість за сумою відсотків; 494,00 грн – прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту. 
28.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги 93-МЛ, за яким останній набув право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №6412368 від 18.12.2022.
Позивачем вжито заходів досудового врегулювання спору та направлено позичальнику досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, яка залишена останнім без належного реагування. Із підстав викладеного позивач просить суд захистити порушене право згідно із заявленими позовними вимогами.
Рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03.03.2026 позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №6412368 від 18 грудня 2022 року в сумі 10 452,00 грн, яка складається із: 2 600,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7 358,00 грн – прострочена заборгованість за відсотками; 494,00 грн – прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту, а також витрати на правничу допомогу в сумі 4 307,70 грн.
Судовий збір в розмірі 2 422,40 грн компенсовано ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення міського суду вмотивовано тим, що позивачем підтверджено належними доказами, що відповідач, будучи обізнаним із істотними умовами кредитного договору, допустив порушення умов зобов`язання, унаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту, відсотками та комісією, у розмірі заявленому до стягнення.
Не погодившись із таким рішенням відповідач, в інтересах якого діє представник - адвокат Доля Г.О., оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення міського суду змінити, відмовивши в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в зв`язку зі сплатою боргу до ухвалення рішення, зменшити суму заборгованості за відсотками із 7 358,00 грн до 364,00 грн, а також зменшити суму компенсації правничих витрат до 2 119,60 грн.
Зазначає, що позичальник в анкеті погоджено такі умови зобов`язання: сума кредиту - 2 600,00 грн, строк кредитування 14 днів (18.12.2022 по 01.01.2023), зі сплатою відсотків у загальному розмірі 728,00 грн, із розрахунку 2,00% від суми кредиту за кожен день користування. Будь-яких доказів того, що позичальник звертався кредитора із заявою про пролонгацію укладеного ним договору споживчого кредитування, матеріали справи не містять, а відтак, подальше нарахування відсотків протягом 90 днів поточного періоду, значення якого позичальнику незрозуміло, у розмірі 3,00% у день від суми кредиту, вважає незаконним. Зокрема, в контексті того, що за приписами статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,00%. 
Із підстав викладеного вважає, що за 14 днів користування кредитними в сумі 2 600,00 грн відповідач мав сплатити проценти виходячи із відсоткової ставки 1,00% у день, що у грошово му виразі становить 364,00 грн. Тоді як за поточний період, який складав 90 днів, починаючи із 10.04.2023 загальна сума процентів не могла перевищувати 2 704,00 грн, (2 600,00 грн х (14 дн. + 90 дн) х 1%), що перевищує тіло кредиту. 
Також просить урахувати, що заборгованість за тілом кредиту погашена відповідачем до постановлення рішення по суті спору, що виключає підстави для її повторного стягнення. 
Вважає постановлений до стягнення розмір правничих витрат надмірним та таким, що не відповідає критерію складності справи та принципу справедливості. 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24.04.2026 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 28.04.2026.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в межах вимог апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 18.12.2022 сформована анкета-заява на кредит №6412368 сайт: miloan.ua, яка містить персональні дані позичальника: ОСОБА_1 ; а також відомості про умови кредитування: сума кредиту: 2 600,00 грн; строк кредиту: 14 днів з 18.12.2022 по 01.01.2023; сума повернення кредиту: 3 822,00 грн; складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту – 494,00 грн, нараховується одноразово за ставкою 19,00% від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом – 728,00 грн, нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом./а.с.13/
18.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про споживчий кредит №6412368, який підписано останнім 18.12.2022 15:32 одноразовим ідентифікатором Z94421.
За умов такого договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений у п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п.1.1. Договору).
Сума (загальний розмір) кредиту становить 2 600,00 грн (п.1.2.); кредит надається загальним строком на 104 дні з 18.12.2022 і складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3. Договору).
Пільговий період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 01.01.2023 (п.1.3.1. Договору).
Поточний період складає 90 днів, що настає з наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 01.04.2023 (п.1.3.2. Договору).
Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 01.01.20223 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 01.04.2023 (останнього дня строку кредитування) (п.1.4. Договору).
Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 1 222,00 грн в грошовому виразі та 2.302.412,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 8 242,00 грн в грошовому виразі та 1113,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 3 822,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування) складає 10 842,00 грн (п.1.5. Договору). 
Комісія за надання кредиту: 494,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1.). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 728,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2. договору). 
Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 7 020,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3. Договору)./а.с.6-11/
Додатком №1 до Договору про споживчий кредит №6412368 від 18.12.2022 є графік платежів; Додаток №2 – Паспорт споживчого кредиту №6412368./а.с.11-12/
ТОВ «Мілоан» сформовано довідку про ідентифікацію, якою підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір про споживчий кредит №6412368від 18.12.2022 ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): Z94421; час відправки ідентифікатора позичальнику: 15:32:50 18.12.2022; номер телефону/електронна пошта на яку було відправлено ідентифікатор: НОМЕР_1 ./а.с.14/
ТОВ «Мілоан» сформовано платіжне доручення №89382153 від 18.12.2022 про перерахування через ТОВ «ФК «Контрактовий дім» на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 2 600,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 6412368./а.с.14/.
ТОВ «Мілоан» складено відомості про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 за період із 18.12.2022 по 28.03.2023; виписку з особового рахунку за кредитним договором./а.с.15, 16/
28.03.2023 між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №93-МЛ, за яким кредитор передає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (п.1.1. договору); на підтвердження відступлення за договором про споживчий кредит надано акт прийому-передачі реєстру боржників від 28.03.2023; платіжну інструкцію (безготівковий переказ в національній валюті) №70781 від 28.03.2023; Витяг з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №93-МЛ від 28.03.2023./а.с.17-27/
16.10.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сформовано досудову вимогу на ім`я ОСОБА_1 , якою повідомлено про відступлення права вимогу та інформовано про наявний розмір заборгованості у загальному розмірі10 452,00 грн. із реквізитами для їх сплати./а.с.27/
Задовольняючи позовні вимоги, міський суд виходив із того, що відповідач у порядку та на умовах, визначених кредитним договором, кошти в повному обсязі не повернув, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів за укладеним договорам заявлені обґрунтовано. 
Апеляційний суд, переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, із такими висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав
Стосовно стягнення заборгованості за тілом кредиту, колегія суддів ураховує наступне
Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11, частини другої статті 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.
Згідно зі статтями 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1054, 1055 ЦК України).
Згідно із абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010).
На доведення факту укладення кредитного договору позивачем надано суду анкету-заяву на кредит №6412368 та безпосередньо договір про споживчий кредит №6412368від 18.12.2022, індивідуальна частина якого містить відомості про істотні умови кредитування, а сам правочин містить електронні підписи первісного кредитора та позичальника. Крім цього реквізити сторін договору мають інші відомості про особу відповідача, а саме: дані паспорту та ідентифікаційний код, тобто в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір, підписаний відповідачем, і є належним та допустимим доказом на підтвердження існування кредитного зобов`язання, що не заперечується відповідачем, як і факт отримання кредитних коштів у розмірі 2 600,00 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення судом заборгованості за тілом кредиту у зв`язку із тим, що відповідач до постановлення рішення сплатив на рахунок ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» кошти у розмірі 2 864,00 грн, колегія суддів до уваги не приймає. 
По-перше, такий доказ не становив предмет дослідження суду першої інстанції, оскільки відповідач не обґрунтував належним чином неможливість подання доказу у встановлений законом строк і не ініціював питання про його поновлення.
По-друге, зі змісту квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №35 від 29.01.2026 не можливо встановити, що 2 864,00 грн сплачені відповідачем на виконання умов договору про споживчий кредит №6412368від 18.12.2022. Тоді як позивач, диспозитивно розпорядившись належними йому процесуальними правами, не вбачав підстав для зменшення позовних вимог.
Підстав вважати, що не врахування апеляційним судом платіжної інструкції на переказ готівки №35 від 29.01.2026, як належного доказу, матиме наслідком подвійне стягнення, колегія суддів не вбачає, оскільки відповідач не обмежений у праві пред`явити такий платіжний документ органам ДВС у порядку виконання судового рішення. 
Відтак, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку щодо підставності стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 600,00 грн і обґрунтованих доводів на спростування викладеного апеляційна скарга не містить.
Стосовно стягнення заборгованості за процентами, колегія суддів ураховує наступне 
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно із частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
В свою чергу, частини перша, друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставка визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
Частини перша та п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції станом на час укладення договору) вказує у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема: 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та слати процентів; 9) орієнтовна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредити, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Законом України від 22.11.2023 №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».
Між тим, Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023, а тому його положення не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, які виникли на підставі договору про споживчий кредит №6412368 від 18.12.2022 строком дії до 01.04.2023.
Доводи апеляційної скарги, що відповідач в анкеті-заяві на кредит №6412368 погодив строк кредитування лише на 14 днів (18.12.2022 по 01.01.2023), колегія суддів до уваги не приймає, як такі, що зводяться до нерозуміння природи зобов`язання. Оскільки правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про споживчий кредит №6412368 від 18.12.2022, яким погоджено загальний строк кредитування 104 дні, який складається із: пільгового періоду - 14 днів/за ставкою 2,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен строку користування кредитом; та поточного періоду - 90 днів/за ставкою 3,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Обставини з якими сторона відповідача пов`язує несправедливість умов кредитування зводяться до загального цитування положень Закону України «Про споживче кредитування» та їх довільного трактування на власну користь. Натомість, підписавши указаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому істотні умови кредитування, які доступно для розуміння пересічного споживача відображають відомості про грошовий вираз процентів за користування кредитом як у пільговий (728,00 грн), так і у поточний (7 020,00 грн) періоди, а отже взяв на себе відповідні зобов`язання. При цьому нарахування відсотків упродовж всього строку кредитування здійснювалося кредитором за фіксованою відсотковою ставкою від фактичного залишку. Тобто розмір нарахованих до стягнення відсотків опосередковано пов`язаний із добросовісністю дій самого позичальника, який упродовж загального строку кредитування 104 дні не вчинив жодного платежу в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. До того ж, діючи добросовісно позичальник, будучи попередньо ознайомленим із умовами кредитування, мав можливість відмовитися від договору без пояснення причин. Відповідач таким правом не скористався та до звернення позивача в суд із відповідним позовом не ставив під сумнів умови кредитування, зокрема, розміру відсотків, у контексті їх несправедливості.
Рішення міського суду в частині стягнення комісії, відповідачем в апеляційному порядку не оскаржується. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Стосовно стягнення правничих витрат, колегія суддів ураховує наступне
Згідно з пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови - на позивача.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №925/1545/20 від 18.02.2022.
У постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №824/9/22 зазначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Із матеріалів справи убачається, що представництво інтересів ТОВ «ФК «Редит-Капітал» в суді першої інстанції забезпечувалося АО «Апологет» на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025./а.с.28/
Додатком до указаного договору є Акт №Д/6607 наданих послуг (правової (правничої) допомоги), підписанням якого сторони погодили факт надання АО «Апологет» та прийняття клієнтом таких послуг відповідно до укладеного ними договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025: боржник ОСОБА_1 , кредитний договір №6412368 від 18.12.2022; сума наданих послуг: 8 000,00 грн./а.с.28/
22.10.2025 АО «Апологет» складено детальний опис наданих послуг, серед яких: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором – 0,30 год; ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2,00 год; погодження правової позиції клієнта у справі – 0,30 год; складання позовної заяви – 3,30 год; усього 6,30 год./а.с.29/
Установивши, що заявлений до стягнення розмір правничих витрат, понесених позивачем в суді першої інстанції становить 8 000,00 грн, із яких міський суд постановив до стягнення 4 307,70 грн, колегія суддів дійшла висновку, що такий розмір стягнення не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом правничих послуг. Зокрема, в контекст того, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №127/9918/14-ц.
Отже, з огляду на рівень складності справи та реальності правничих витрат, ураховуючи, що ознайомлення із матеріалами кредитної справи та погодження правової позиції з клієнтом є організаційним процесом, що не підлягає окремій компенсації як професійна правнича допомога, а також враховуючи особу відповідача, який є інвалідом 2 групи, постановлений до стягнення розмір правничих витрат слід зменшити із 4 307,70 грн до 2 500,00 грн. У іншій частині стягнення слід відмовити з підстав їх невідповідності критерію пропорційності у цивільному судочинстві.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення міського суду слід змінити в частині розміру правничих витрат, зменшив його із4 307,70 грн до 2 500,00 грн. У іншій частині рішення міського суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Доля Галиною Олександрівною, - задовольнити частково.
Рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 березня 2026 року – змінити, зменшивши розмір правничих витрат постановлених до стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» із 4 307,70 грн до 2 500,00 грн. 
У іншій частині рішення міського суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя        Ю.В. Дряниця

Судді          С.Б. Бутенко

О.В. Чумак