| Справа № 591/7948/26

Провадження № 1-кп/591/383/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд міста Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальне провадження (№12026200480001138 від 05.05.2026) за обвинуваченням
ОСОБА_2 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місто Суми Сумська область, громадянство: України, із середньою спеціальною овітою, не одруженого, не працюючого, перебуваючого на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як призовник, на військову службу не призивався; зареєстрованого за проживанням за адресою: АДРЕСА_1 ; не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (КК)

учасники судового провадження:
секретар судового засідання ОСОБА_3 

сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 
обвинувачений ОСОБА_2 
захисник обвинуваеного адвокат ОСОБА_5 
і установив:
Формулювання обвинувачення, яке суд визнав доведеним 

30.04.2026 у точно не встановлений під час досудового розслідування час, ОСОБА_2 на відкритій ділянці місцевості в місті Суми неподалік вулиці Сонячна, діючи умисно, незаконно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний протиправний характер своїх дій, з метою збуту поклав в приховану від огляду схованку зіп-пакет у вигляді так званої «закладки» з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, в місці з координатами (50.94892, 34.73563). Після цього, ОСОБА_2 сфотографував схованку («закладку») з детальними координатами її місцезнаходження з метою подальшого її збуту невстановленим досудовим розслідуванням особам. 

У ході огляду місцевості, проведеного 09.05.2026 на відкритій ділянці місцевості, неподалік вулиці Сонячна в місті Суми, в місці за координатами (50.94892, 34.73563), виявлено та вилучено один зіп-пакет з кристалічною речовиною, замотаний в ізоляційну стрічку, що є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, обіг якої заборонено, масою 0,6603 г. 

Не зупиняючись на вчиненому, в цей же день у точно не встановлений під час досудового розслідування час, ОСОБА_2 на відкритій ділянці місцевості в місті Суми, неподалік вулиці Сонячна, діючи повторно, умисно, незаконно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний протиправний характер своїх дій, з метою збуту поклав в приховану від огляду схованку зіп-пакет у вигляді так званої «закладки» з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, в місці з координатами (50.94883, 34.73590). Після цього, ОСОБА_2 сфотографував схованку («закладку») з детальними координатами її місцезнаходження з метою подальшого її збуту невстановленим досудовим розслідуванням особам. 

У ході огляду місцевості, проведеного 09.05.2026 на відкритій ділянці місцевості, неподалік вул. Сонячна в м. Суми, в місці за координатами (50.94883, 34.73590), виявлено та вилучено один зіп-пакет з кристалічною речовиною, замотаний в ізоляційну стрічку, що є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, обіг якої заборонено, масою 1,4307 г. 

Крім цього, 05.05.2026 о 15:05 год. в ході оперативно-пошукових заходів в місті Суми на вулиці Миколи Сумцова неподалік від будинку № 12 зупинено громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На запитання працівників поліції ОСОБА_6 повідомив, що у наплічній сумці з метою подальшого збуту зберігає обклеєні чорною липкою стрічкою десять полімерних зіп-пакетів з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини «PVP». 

Цього ж дня, 05.05.2026 на відкритій ділянці місцевості неподалік від будинку № 12 на вулиці Миколи Сумцова в місті Суми в період часу з 17:11 год. до 18:09 год. (фактичний час затримання 15:05 год.) слідчим Сумського РУП, в порядку ст. 208 КПК України, проведено затримання ОСОБА_2 , під час особистого обшуку якого у внутрішній частині наплічної сумки виявлено обклеєні чорною липкою стрічкою десять полімерних зіп-пакетів з вмістом кристалічної речовини синього кольору, що є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, обіг якої заборонено,  загальною масою 1,9382 г.  

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.2 ст. 307 КК як незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини«PVP», кваліфікуюча ознака «вчинення злочину, предметом якого є особливо небезпечна психотропна речовина» та «вчинення злочину повторно». 

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_2 визнав свою вину та дав показання щодо місця, дати, часу вчинення злочинів та переліку вилученої особливо небезпечної психотропної речовини. Зазначив, що займався збутом протягом двох років, самостійно з особами не контактував, тільки по фото. Згортки з наркотичним засобом брав також і для особистого вживання, мав місце взаєморозрахунок. Був затриманий працівниками поліції 05.05.2026 на вулиці Сумкова біля підїзду. Шкодує про вчинене, засуджує свої вчинки, буде працювати з правоохоронними органами. Не плаче на судовому засіданні тому що готовий нести відповідальність на рівні дорослого чоловіка. Просить суд не позбавляти волі, дати шанс на виправлення та нове життя без наркотиків. Після затримання у нього стався переломний момент, він відійшов від наркотиків, перестав також палити. Появились нові друзі з іншими поглядами на життя. Він хоче і надалі змінювати своє особисте життя, займатись спортом, налагодити правильне харчування, пройти курс лікування, працевлаштуватись.

Прокурор у судовому засіданні не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин та клопоче про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України /КПК/, проти якого учасники судового провадження не заперечували.

На підставі частини 3 статті 349 КПК, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого; процесуальні документи щодо речових доказів, процесуальних витрат, арешту майна.
Оцінивши зібрані по справі докази: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд доходить висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах. 

Звідси, умисні дії ОСОБА_2 суд кваліфікує за частиною 2 статті 307 КК як незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, кваліфікуюча ознака «вчинення злочину, предметом якого є особливо небезпечна психотропна речовина» та «вчинення злочину повторно».

Мотиви призначення покарання судом

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд керується вимогами ст. 65-67 КК, а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, що передбачені ч.2 ст. 307 КК України, які є тяжкими злочинами.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, обставини, які характеризують особу обвинуваченого. 

Згідно з частиною другою статті 92 КПК, обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Як особа обвинувачений ОСОБА_2 характеризується наступним чином: є особою молодого віку, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, неодноразово звертався за наданням медичної допомоги до лікарів-наркологів медичного центру починаючи з грудня 2025 року з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання декількох психотропних речовин. Синдром залежності», має направлення від 18.05.2026 № 425 на госпіталізацію у психіатричну лікарню; за місцем проживання скарг не надходило, оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті виражає прийнятні соціальні зв`язки, має бажання співпрацювати з правоохоронними органами, що, не спростовано прокурором в ході судового розгляду.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 252 від 23.06.2026, ОСОБА_2 : (1) на даний час виявляє ознаки розладу психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин, синдром залежності (активна залежність). (2) в період, до якого відноситься інкриміноване йому правопорушення виявляв ознаки розладу психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин, синдром залежності (активна залежність).(3) в період, до якого відноситься інкриміноване йому правопорушення не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. (4) на даний час не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Санкція частини 2 статті 307 КК передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Суд враховує ставлення обвинуваченого до вчинених злочинів. 

Згідно з частиною другою статті 66 КК, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд визнає щире каяття, повне визнання своєї провини, постійне місце проживання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , згідно зі статтею 67 КК, судом не встановлено. 

Як передбачено положеннями ч. 1 ст. 69 КК, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. 
Відповідно до ч. 2 ст. 69 КК на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Із системного аналізу вимог закону України про кримінальну відповідальність слідує, що, для призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за кримінальне правопорушення (ч. 1 ст. 69 КК), не призначення додаткового покарання (ч. 2 ст. 69 КК), чи звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч. 1 ст. 75 КК), суду необхідно встановити достатню підставу для застосування цих положень закону і водночас належним чином умотивувати таке рішення, дослідивши й оцінивши всі обставини, що мають значення для кримінального провадження.
Суд враховує, що характер та тяжкість інкримінованих ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, у сукупності з даними про його особу, ставленням до вчиненого, бажання співпрацювати з правоохоронними органами дійсно вказують на щире каяття та виправлення. Обвинувачений усвідомив неправомірність та особливу небезпечність вчинених ним дій.

При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст. 59 КК України, в якій зазначено, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
З матеріалів провадження судом встановлено наявність корисливого мотиву при незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах, а тому є можливим у цьому випадку призначення додаткового покарання за ч. 2 ст. 307 КК у виді конфіскації майна, крім житла. 

Суд констатує, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (щире каяття, повне визнання своєї провини, постійне місце проживання ), є підстави для призначення ОСОБА_2 основного покарання за частиною 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, у вигляді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 2 ст. 307 КК, з конфіскацією майна, крім житла. 
Підставою застосування ст. 75 КК та звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду ґрунтується на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення вироку.
Суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення, пов`язане зі сферою обігу особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, є тяжким, а також кількість поліетиленових пакетів (10 штук) з особливо небезпечною психотропною речовиною, схованих і заготовлених обвинуваченим із метою подальшого збуту шляхом розміщення «закладок- 2 схованок».
Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_2 є раніше не судимою особою та має виключно позитивну посткримінальну поведінку, яка виразилась у тому, що після вчинення злочину не вчинив жодного правопорушення (ні кримінального, ні адміністративного), веде здоровий спосіб життя, що, не спростовано прокурором в ході судового розгляду, що на думку суду, безумовно свідчить про його щире розкаяння у вчиненому і бажання довести своє виправлення.
Вказані обставини суд визнає такими, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та доходить висновку про можливість застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, 76 КК, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, що відповідає загальним вимогам призначення покарання.
Підстав для покладення додаткових обов`язків суд не вбачає. 

Суд уважає, що перебування засудженого під наглядом уповноваженого органу з питань пробації найефективніше сприятиме його виправленню та попередженню нових кримінальних правопорушень.

На думку суду, саме таке покарання, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Щодо заходів забезпечення кримінального провадження
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 374 КПК суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжнийзахід до набрання вироком законної сили.
Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду міста Суми від 07 травня 2026 року ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тцілодобового домашнього арешту, який продовжений на стадії судового розгляду справи ухвалою суду від 02 липня 2026 року строком на два місяці до 02 вересня 2026 року із покладанням обов`язків до 02 вересня 2026 року: прибувати до суду, на першу вимогу; не відлучатися із міста Суми без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності;
В судових дебатах прокурор просив залишити в силі обраний до ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід на момент ухвалення вироку є актуальним.
Вирішуючи клопотання прокурора, суд погоджується з наявністю ризиків, передбачених пп.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК. Водночас, суд враховує, що ухвалою суду від 02 липня 2026 року стосовно ОСОБА_2 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобова, на строк до 02 вересня 2026 року. Обвинувачений не порушував вказаний запобіжний захід, що достатньою мірою гарантує його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні. Суд вважає за необхідне залишити в силі обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово до набрання вироком законної сили, який не може перевищувати два місяці, з продовженням обов`язків визначених попередньою ухвалою.
Питання скасування арешту суд вирішує відповідно до статті 174 КПК.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК. 
Відповідно до статті 96-2 КПК, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Суд враховує, що мобільний термінал зв`язку «Realmi» з корпусом блакитного кольору та пошкодженням скла IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , м.т. НОМЕР_3 /спецпакет № PSP 1292134/ використаний ОСОБА_2 як засіб/знаряддя вчинення злочину, тому підлягає спец конфіскації. 
Рішення щодо речових доказів підлягає виконанню після набрання вироком законної сили.
Відповідно до ст. 118 КПК витрати, пов`язані із залученням експертів, віднесені до складу процесуальних витрат. Згідно зі ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. 
У кримінальному провадженні наявні витрати на проведення експертних досліджень: 
судової експертизи наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-26/7257-НЗПРАП від 06.05.2026 – 1 925.44 грн;
судової експертизи наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-26/7510-НЗПРАП від 13.05.2026 – 1 925.44 грн; 
судової експертизи наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-26/7511-НЗПРАП від 13.05.2026 – 3 369.52 грн; 
судової експертизи наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-26/7513-НЗПРАП від 12.05.2026 – 3 369.52 грн; 
судової експертизи наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-26/7512-НЗПРАП від 13.05.2026 – 2 406.80 грн;
судової експертизи наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-26/7515-НЗПРАП від 13.05.2026 – 2 406.80 грн, а усього у загальному розмірі 15 403.52 грн, які суд стягує з ОСОБА_2 на користь держави.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі частини 15 статті 615 КПК, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Керуючись статтями 349, 373 -374, 395, 532, 615 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,
Ухвалив:
ОСОБА_2  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, і призначити йому за цим законом покарання із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України до основного покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією майна, крім житла.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити обвинувачего  ОСОБА_2  від відбування основного покарання, встановивши іспитовий строк один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно зі статтею 76 Кримінального кодексу України покласти на  ОСОБА_2  такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк  ОСОБА_2  обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 28 липня 2026 року.
Речові докази:
особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP масою 1,4307 г /поміщено до спецпакету № 6585709/, PVP масою 0,6603 г / поміщено до спецпакету № 6585712/, PVP масою 0,7605 г / поміщено до спецпакету № 6585710/, PVP масою 0,9851 г / поміщено до спецпакету № 6650733/, фрагмент липкої стрічки чорного кольору з десяти полімерних пакетів типу зіп-лок /поміщено до паперовий пакет № 1/ - знищити;
банківську картку АТ «Приват Банк» № НОМЕР_4 / поміщено до спецпакету № КМV 10040823/-повернути заінтересованій особі ОСОБА_2 ;
мобільний термінал зв`язку «Realmi» з корпусом блакитного кольору та пошкодженням скла IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , м.т. НОМЕР_3 /спецпакет № PSP 1292134/ - конфіскувати в дохід держави.
Стягнути з  ОСОБА_2  РНОКПП: НОМЕР_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальному грошовому розмірі 15 403 /п`ятнадцять тисяч чотириста три) грн 52 коп. 
Обраний до  ОСОБА_2  запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити в силі до набрання вироком законної сили, який не може перевищувати два місяці, до 28.09.2026 включно із забороною залишати житло без дозволу суду за адресою:  АДРЕСА_1 , цілодобово, за винятком необхідності отримання медичної допомоги особисто, прямування до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру.

Покласти на  ОСОБА_2  обов`язки: прибувати до суду, на першу вимогу; не відлучатися із міста Суми без дозволу суду; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності;

Строк дії покладених обов`язків до 28 вересня 2026 року включно.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду міста Суми від 07 травня 2026 року у справі №592/7609/26 на майно: 1) чотири полімерних пакети типу зіп-лок з вмістом cиньої кристалічної речовини; 2) один полімерний пакет типу зіп-лок з вмістом cиньої кристалічної речовини; 3) п`ять полімерних пакетів типу зіп-лок з вмістом cиньої кристалічної речовини; 4) фрагменти липкої стрічки чорного кольору з десяти полімерних пакетів типу зіп-лок; 5) банківську картку АТ «Приват Банк» № НОМЕР_4 ; 6) мобільний термінал зв`язку «Realmi» з корпусом блакитного кольору та пошкодженням скла imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , м.т. НОМЕР_3 .
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Вирок суду відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (частина 7 статті 376 КПК України).

Суддя ОСОБА_1