ун. № 2608/18887/12

пр. № 2/759/1213/13 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2013 року 
Святошинський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді Морозова М.О.
при секретарі Кузнець Л.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ЗАТ «Українська будівельна компанія`про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав на машиномісце,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ЗАТ „Українська будівельна компанія” про визнання договору купівлі-продажу майнових прав на машино-місце №ПР/2-10-112 від 5.08.2008 р. припиненим 7.11.2012 р.; зобов`язання повернути ОСОБА_1 суму в розмірі 275500 грн. у термін до 7.05.2013 р.; стягнення судових витрат по справі.
При цьому, посилається на те, що 5.08.2008 р. ОСОБА_1 уклала з відповідачем договір купівлі-продажу майнових прав на машино-місце №ПР/2-10-112, згідно якого відповідач зобов`язувався передати ОСОБА_1 майнове право на отримання у власність одного машино-місця № НОМЕР_1 , нижній рівень, у підземному паркінгу новозбудованого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язалась сплатити ціну продажу у розмірі 290000 грн. та прийняти майнове право на умовах договору. Відповідно до п.п. 1.3., 2.2. Договору №ПР/2-10-112 ЗАТ «Українська будівельна компанія`протягом тримісячного терміну після введення підземного паркінгу в експлуатацію зобов`язана передати ОСОБА_1 за актом прийому-передачі належним чином оформлені документи, а саме: акт прийому-передачі майнового права, акт прийому-передачі машино-місця у паркінгу, довідку по розрахунки, технічний паспорт на машино-місце у паркінгу. В свою чергу відповідно до п.2.1. Договору №ПР/2-10-112 ОСОБА_1 зобов`язана здійснити платежі в розмірі та порядку, передбаченому договором №ПР/2-10-112. ОСОБА_1 виконала взяті на себе зобов`язання у повному обсязі., але паркінг в експлуатацію не зданий, незважаючи на те, що відповідно до умов договору орієнтований термін введення об`єкта в експлуатацію був визначений другим кварталом 2009 р. Відповідно до п.9.4.4. договору №ПР/2-10-112 договір може бути достроково припинений за ініціативою позивача на підставі відповідної заяви. Відповідно до п.9.4.4. договору №ПР/2-10-112 у разі дострокового припинення договору відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отримані від неї за цим договором грошові кошти протягом 6 календарних місяців з дати припинення договору. Позивач подала заяву про припинення договору на підставі п.9.4.4. від 23.10.2012 р., що відповідно є датою припинення договору, але відповідач не надав відповіді на попередні претензії. Відповідно до п.3.1. договору №ПР/2-10-112 ціна продажу майнового права складає 290000 грн.
В судовому засіданні представники ОСОБА_1 позов підтримали. 
Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що житловий будинок АДРЕСА_2 , в тому числі у складі всіх машиномісць, було введено в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання договору припиненим не є способом захисту прав судом згідно ст. 16 ЦК України. Право односторонньої відмови позивача від договору встановлене п.9.4.4. договору, для цього позивач має повідомити про свою відмову відповідача шляхом направлення листа і такий лист було отримано відповідачем 10.12.2012 р., тому з 10.12.2012 р. договір є розірваним і він не може бути визнаний припиненим в судовому порядку з огляду на його розірвання у встановленому порядку ще до дати подачі позову позивачем. Згідно п.9.4.4. договору відповідач має повернути позивачеві отримані від нього кошти протягом шести місяців з дати розірвання договору. Договір є розірваним і сума 275000 грн. підлягає поверненню до 10.06.2012 р., тому відповідачу встановлений термін до 10.06.2012 р. для виконання такого обов`язку добровільно. Станом на дату розгляду цивільної справи в суді строк виконання зобов`язання відповідача щодо повернення позивачу коштів у сумі 275000 грн. не сплив, а тому відповідач не є таким, що прострочив, тому і право позивача не може вважатись порушеним. 
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав.
Судом встановлено, що 5.08.2008 р. між ОСОБА_1 та ЗАТ «Українська будівельна компанія`був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на машиномісце №ПР/2-10-112, згідно якого ЗАТ «Українська будівельна компанія`зобов`язувалося передати ОСОБА_1 майнове право на отримання у власність одного машиномісця № НОМЕР_1 , нижній рівень, у підземному паркінгу новозбудованого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язалась сплатити ціну продажу у розмірі 290000 грн. та прийняти майнове право на умовах договору. Відповідно до п.п. 1.3., 2.2. Договору №ПР/2-10-112 ЗАТ «Українська будівельна компанія`протягом тримісячного терміну після введення підземного паркінгу в експлуатацію зобов`язано передати ОСОБА_1 за актом прийому-передачі належним чином оформлені документи, а саме: акт прийому-передачі майнового права, акт прийому-передачі машиномісця у паркінгу, довідку по розрахунки, технічний паспорт на машиномісце у паркінгу. В свою чергу відповідно до п.2.1. Договору №ПР/2-10-112 ОСОБА_1 зобов`язана здійснити платежі в розмірі та порядку, передбаченому ст.3 договору №ПР/2-10-112, а саме 290000 грн. в період з 7.08.2008 р. по 25.09.2008 р. певними частинами. Відповідно до умов договору орієнтований термін введення об`єкта в експлуатацію був визначений другим кварталом 2009 р. Рішенням державної приймальної комісії від 30.12.2008 р. було прийнято в експлуатацію житловий будинок з підземним паркінгом. ОСОБА_1 виконала взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, але документи, оформлені в установленому порядку, у підтвердження майнового права на машиномісце, їй не були передані за актом прийому-передачі. 
Відповідно до п.9.4.4. договору №ПР/2-10-112 договір може бути достроково припинений за ініціативою позивача на підставі відповідної заяви. Відповідно до п.9.4. договору №ПР/2-10-112 у разі дострокового припинення договору відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отримані від неї за цим договором грошові кошти протягом 6 календарних місяців з дати припинення договору. Позивач подала заяву про припинення договору на підставі п.9.4. від 23.10.2012 р., яка відповідно була отримана відповідачем 10.12.2012 р. Гроші в сумі 275000 грн. не були повернуті відповідачем позивачу по справі (а.с.4-7,14-17, 25, 45-49). 
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.
Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання обов`язків.
Згідно ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. 
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Між сторонами по справі виникли договірні відносини по передачі майнових прав на отримання у власність одного машиномісця у підземному паркінгу нижнього рівня новозбудованого будинку.
Позивач по справі на підставі п.п. 9.4.4., 9.4. договору №ПР/2-10-112 купівлі-продажу майнових прав на машиномісце за власним бажанням достроково припинила договір з ЗАТ «Українська будівельна компанія`на підставі заяви від 23.10.2012 р., що є її правом. Тобто, вищевказаний договір припинив свою дію.
Отже, повторно визнавати в судовому порядку договір припиненим не має законних підстав.
Крім того, відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яке порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Визнання договору припиненим, яке є позовною вимогою, не визначено як спосіб захисту цивільних прав судом.
Станом на дату звернення з позовом до суду та винесення рішення по суті не сплинув строк відповідно до п.9.4. договору №ПР/2-10-112 для повернення відповідачем позивачу отриманих за цим договором грошових коштів, що визначений у 6 календарних місяців з дати припинення договору. Позивач подала заяву про припинення договору на підставі п.п.9.4.4., 9.4. 23.10.2012 р., яка відповідно була отримана відповідачем 10.12.2012 р., і строк виконання зобов`язання відповідача щодо повернення позивачу коштів в сумі 275000 грн. ще не сплив, тому суд не вправі змінити виконання зобов`язання про повернення грошей в сумі 275000 грн. до більш короткого терміну. 
В разі неповернення грошей в строк 6 місяців відповідачем, позивач не позбавлена права в судовому порядку вимагати стягнення відповідної грошової суми по умовам договору.
Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України суд діє в межах позовних вимог вимог та в об`ємі наданих доказів по справі.
Судові витрати по справі, понесені позивачем, в силу ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню на її користь з відповідача, бо не задовольняються основні позовні вимоги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 526, 530, 598, 614, 651 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ЗАТ «Українська будівельна компанія`про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав на машиномісце.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. 

Суддя