ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2026 року | Справа № 160/8365/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправними дії та скасування податкових повідомлень-рішень, 
ВСТАНОВИВ:
06.04.2026 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Дніпропетровській області по нарахуванню Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» штрафних санкцій у період здійснення ліквідаційної процедури за узгодженими податковими зобов`язаннями, термін сплати яких - після введення ліквідаційної процедури;
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення – рішення від 23.02.2026 року № 0099040414 та податкове повідомлення – рішення від 23.02.2026 року № 0098970414.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб, по земельному податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за результатами якої складено акт перевірки №2865/04-36-04-14-06/00039002 від 19.01.2026 року, на підставі висновків акту було винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 23.02.2026 року № 0099040414 та від 23.02.2026 року № 0098970414. Позивач вважає, що вказані податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню, оскільки не відповідає чинному законодавству та прийняте на підставі хибних висновків, до яких дійшов відповідач в ході проведення перевірки та спірні податкові повідомлення-рішення прийняті без врахування п. 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України та без врахування вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах, що свідчить про очевидну протиправність дій податкового opгaнy, з огляду на застосування до описаних правовідносин неналежних норм законодавства, вчинення дій поза межами повноважень та способу встановленого законом. З огляду на вищевикладене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити.
08.04.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
22.04.2026 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що відповідачем була проведена перевірка позивача в ході якої встановлені порушення вимог діючого законодавства. За наслідками встановлених порушень відповідачем складено акт перевірки та винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Товариство здійснює господарську діяльність і відповідно реєстраційних даних в АІС «Податковий блок» термін до якого повинні подати свої кредиторські вимоги становить -24.02.2025. Підставами для припинення податкового обов`язку є ліквідація юридичної особи (пп.37.3.1 п.37.1 ст.37 Кодексу). Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців (ч.7 ст.77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-ІІІ). Відповідач вважає податкові повідомлення-рішення правомірними, та такими, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим, підстави для їх скасування відсутні. 
13.08.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду справу.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Відповідно до Рішення Правління Національного банку України Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» №90-рш/БТ від 25.02.2022 вирішено зокрема відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ "Промінвестбанк".
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.02.2022 №130 "Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку вирішено зокрема розпочати процедуру ліквідації у ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» строком на три роки з 25.02.2022 до 24.02.2025 року.
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Промінвестбанк призначено Караченцева Артема Юрійовича.
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.10.2024 №1086 "Про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Промінвестбанк" вирішено затвердити зміни №15 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК»
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.11.2024 №1162 "Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ "Промінвестбанк", вирішено продовжити строк управління майном (активами) ПАТ "Промінвестбанк" та задоволення вимог кредиторів на строк дії воєнного стану та 6 місяців з дати припинення чи скасування дії воєнного стану в Україні у зв`язку із виникненням обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.
Головним управління ДПС у Дніпропетровській області було проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб, по земельному податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за результатами якої складено акт перевірки №2865/04-36-04-14-06/00039002 від 19.01.2026 року (далі – акт).
Відповідно до висновків акту перевірки зазначено, що у результаті проведення камеральної перевірки встановлено порушення ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» вимог підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 (сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи), статті 287 та абзацу «б» підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Кодексу щодо термінів сплати узгоджених сум грошових зобов`язань по орендній платі з юридичних осіб по земельного податку з юридичних осіб та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.
На підставі висновків акту 2865/04-36-04-14-06/00039002 від 19.01.2026 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 23.02.2026 року № 0099040414, яким зобов`язано ПАТ «Промінвестбанк» сплатити штраф у сумі 884,02 грн. за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, відповідно наданої податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2023 рік та від 23.02.2026 року № 0098970414, яким зобов`язано ПАТ «Промінвестбанк» сплатити штраф у сумі 3094,87 грн. за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб, відповідно наданої податкової декларації з плати за землю на 2022 рік. 
Позивач вважає, що вказані податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню, що і стало підставою для звернення із цим адміністративним позовом до суду. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із підпунктом 75.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
В статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Відтак відповідач провів камеральну перевірку позивача відповідно в порядку визначеному податковим законодавством.
Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI (далі Закон №4452-VI).
Відповідно п.1.3 ст.1 ПК України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
Порядок здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку, а також наслідки запровадження тимчасової адміністрації передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до ч.8 Розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.
Отже, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Суд встановив, що 25.02.2022 року Правлінням Національного банку України прийнято рішення №90-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», яким вирішено зокрема відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ Промінвестбанк.
Відповідно до рішення Правління Національного банку України з 25 лютого 2022 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно.
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Промінвестбанк призначено Караченцева А.Ю.
Пунктом 6 статті 2 Закону № 4452 встановлено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.
Із зазначених вище обставин справи вбачається, що камеральна перевірка була проведена, а застосування штрафних (фінансових) санкцій відбулося під час проведення ліквідаційної процедури.
За приписами ч.3 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.
При цьому, як вже зазначалося вище, пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення боргу з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що нарахування та декларування податків і зборів банками в стані ліквідації проводиться згідно з вимогами Податкового кодексу України, однак питання погашення податкових зобов`язань, стягнення податкового боргу або штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) регулюються виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Крім того, суд звертає увагу на таке, що згідно із п.п.14.1.39, 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Тобто обмеження частини третьої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» стосується як податкового зобов`язання зі сплати конкретного податку, так і штрафних санкцій у будь-якій формі.
Згідно з п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Верховний Суд у постанові від 08 червня 2021 року у справі № 825/1647/17 зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що оскільки оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням нараховано штраф 25 вересня 2017 року, тобто, у період здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», таке рішення підлягає скасуванню, оскільки суперечить прямій забороні робити це в період тимчасової адміністрації (пункт 3 частини п`ятої статті 36 Закону № 4452-VI).
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, для правовідносин, що виникають під час дії тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пріоритетними є норми Закону № 4452-VI.
Відтак застосування до ПАТ Промінвестбанк штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) під час ліквідаційної процедури суперечить вимогам статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому податкові повідомлення-рішення від 23.02.2026 року № 0099040414 та 23.02.2026 року № 0098970414 є протиправними та підлягають скасуванню.
При цьому, вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача по нарахуванню Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» штрафних санкцій у період здійснення ліквідаційної процедури за узгодженими податковими зобов`язаннями, термін сплати яких - після введення ліквідаційної процедури задоволенню не підлягають, оскільки такі дії були реалізовані відповідачем шляхом винесення спірних податкових повідомлень-рішень, які є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2662,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №323 від 02.04.2026 року. 
Враховуючи вимоги статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 2662,40 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001, м. Київ, вул.Малопідвальна, 8, код ЄДРПОУ 00039002) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул.Сімферопольська, 17А, код ЄДРПОУ 44118658) про визнання протиправними дії та скасування податкових повідомлень-рішень – задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.02.2026 року № 0099040414 та від 23.02.2026 року № 0098970414.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (код ЄДРПОУ 00039002) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв