СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2026 року Справа № 480/2894/26
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2894/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 183450040565 від 23.03.2026 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 15.04.2026 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.03.2026 позивачка звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.03.2026 №183450040565 їй відмовлено у призначенні пенсії. На думку позивачки, пенсійним органом неправильно визначено вид пенсійного забезпечення та не враховано підтверджені довідками підприємств і матеріалами атестації періоди роботи зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.
Представником позивачки до матеріалів справи подано документи пенсійної справи, уточнюючі довідки підприємств, документи про проведення атестації робочих місць, а також документи на підтвердження понесених судових витрат.
Ухвалою суду від 27.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 480/2894/26. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності та перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.
Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.03.2026 звернулася із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За принципом екстериторіальності зазначену заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішенням від 23.03.2026 №183450040565 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачці у призначенні пенсії. В оскаржуваному рішенні визначено страховий стаж позивачки тривалістю 21 рік 7 місяців 1 день. Водночас зазначено, що спеціальний стаж за вислугу років не підтверджений, а періоди роботи за довідками Сумської філії ТОВ «Імпульс» від 30.07.2024 №4 та АТ «Сумихімпром» від 26.11.2025 №627 не зараховані, оскільки посада лаборанта хімічного аналізу не передбачена переліком посад, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583. На цій підставі пенсійний орган фактично розглянув питання про право позивачки на пенсію за вислугу років за статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Разом з тим із заяви від 14.03.2026 та змісту позовних вимог вбачається, що позивачка порушувала питання саме про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а не пенсії за вислугу років.
Згідно з довідкою Сумської філії ТОВ «Імпульс» від 30.07.2024 №4 позивачка у період з 28.03.2006 по 06.12.2010 працювала повний робочий день лаборантом хімічного аналізу у цеху лаків напівфабрикатних алкідних та виконувала лабораторні аналізи сировини і готової продукції. У довідці зазначено, що відповідна робота передбачена Списком № 2, а право на пільгове пенсійне забезпечення підтверджувалося результатами атестації робочих місць, оформленими, зокрема, наказами від 05.10.2001 №287/1 та від 06.10.2006 №116. Тривалість пільгового стажу за цим періодом становить 4 роки 8 місяців 9 днів.
Відповідно до довідки АТ «Сумихімпром» від 26.11.2025 №627 позивачка у період з 05.06.2013 по 21.07.2016 працювала лаборантом хімічного аналізу та виконувала роботи з контролю виробництва гранульованого суперфосфату та екстракційної фосфорної кислоти. У довідці зазначено віднесення відповідної роботи до Списку № 2 та наведено первинні документи, на підставі яких її видано. Проведення атестації робочого місця підтверджується наказом АТ «Сумихімпром» від 07.09.2011 №262/12. Тривалість пільгового стажу за цим періодом становить 3 роки 1 місяць 17 днів.
Отже, документально підтверджена загальна тривалість роботи позивачки за Списком № 2 становить 7 років 9 місяців 26 днів.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадян на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення регулюються, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV передбачено призначення пенсії за віком на пільгових умовах працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини такого пільгового стажу, пенсійний вік зменшується за правилами, визначеними цією нормою.
Водночас пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII, було встановлено, що на пільгових умовах право на пенсію за віком мають жінки, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Цією ж нормою передбачено, що працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсія на пільгових умовах призначається із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 Закону №1788-XII, для жінок - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано неконституційними статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII. Пунктом 3 резолютивної частини цього Рішення встановлено, що для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у відповідних нормах, застосуванню підлягають положення Закону №1788-XII у редакції до внесення таких змін.
Отже, після ухвалення Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 одночасно існують норми, які по-різному визначають вік та необхідний загальний стаж для призначення пенсії за Списком № 2. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а наголосила, що за наявності неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи органи державної влади повинні застосовувати підхід, найбільш сприятливий для особи.
Оскільки позивачка виконувала роботу, віднесену до Списку № 2, ще до 01.04.2015, до визначення її пенсійного віку та необхідної тривалості стажу підлягає застосуванню пункт «б» статті 13 Закону №1788-XII у редакції до внесення змін Законом №213-VIII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, передбачено, що при визначенні права на пенсію застосовуються Списки, чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями за умови підтвердження документами відповідних умов праці, а після 21.08.1992 - також за результатами атестації робочих місць.
Відповідно до пункту 4 цього Порядку та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, атестація проводиться у строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на п`ять років. Результати атестації є підставою для підтвердження права працівника на пільгове пенсійне забезпечення.
За пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, у яких зазначаються періоди роботи, професія або посада, характер виконуваної роботи, відповідний розділ Списку та первинні документи, на підставі яких видано довідку.
Надані позивачкою довідки ТОВ «Імпульс» та АТ «Сумихімпром» містять відомості про періоди роботи, професію, характер виконуваної роботи, посилання на відповідні Списки та документи про атестацію робочих місць. Матеріалами справи також підтверджено наявність наказів про результати атестації. Отже, ці документи у сукупності підтверджують роботу позивачки зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 у зазначені періоди.
Посилання пенсійного органу на постанову Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 суд відхиляє. Вказаною постановою затверджено окремі переліки професій і посад, пов`язаних, зокрема, з правом на пенсію за вислугу років, і вона не є нормативним актом, за яким визначається належність роботи лаборанта хімічного аналізу у хімічному виробництві до Списку № 2. Право позивачки на пенсію за віком на пільгових умовах має оцінюватися за статтею 13 Закону №1788-XII, статтею 114 Закону №1058-IV, відповідними Списками № 2 та результатами атестації робочих місць.
Таким чином, під час прийняття рішення від 23.03.2026 №183450040565 відповідач фактично дослідив право позивачки на інший вид пенсійного забезпечення - пенсію за вислугу років - та з цієї причини не надав належної оцінки документам, що підтверджують її пільговий стаж за Списком № 2. Такий підхід не відповідає змісту поданої заяви та вимогам щодо всебічного, повного й об`єктивного розгляду документів для призначення пенсії.
Суд також враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, відповідно до якого непроведення або неналежне проведення атестації робочого місця з вини роботодавця не може позбавляти працівника права на зарахування фактично відпрацьованого пільгового стажу. У цій справі, крім того, проведення атестацій підтверджується матеріалами справи.
Пільговий стаж позивачки тривалістю 7 років 9 місяців 26 днів містить три повні дворічні періоди роботи зі шкідливими і важкими умовами праці. Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII це надає право на зменшення передбаченого статтею 12 цього Закону загального пенсійного віку для жінок на три роки: 55 років - 3 роки = 52 роки.
Позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже 52-річного віку досягла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Страховий стаж, визначений самим відповідачем, становить 21 рік 7 місяців 1 день, що перевищує необхідні за пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII 20 років.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, передбачено можливість звернення за призначенням пенсії не раніше ніж за один місяць до досягнення пенсійного віку. Заяву подано 14.03.2026, тобто за один місяць до досягнення позивачкою 52-річного віку.
За абзацом першим частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня його досягнення. З урахуванням завчасного звернення, передбаченого Порядком №22-1, право позивачки на виплату пенсії виникає з 15.04.2026 - дня, що настає за днем досягнення нею 52 років.
Отже, на дату виникнення права на пенсію позивачка має необхідний загальний стаж, пільговий стаж, що перевищує половину необхідного десятирічного стажу за Списком № 2, та досягла пенсійного віку, визначеного з урахуванням зменшення відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.
Відповідно до статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт, а також зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії. Якщо для прийняття рішення на користь позивача виконані всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає дискреції суб`єкта владних повноважень, суд вправі зобов`язати прийняти рішення на користь позивача.
У цій справі вік позивачки, її загальний страховий стаж, періоди та характер пільгової роботи, а також результати атестації робочих місць підтверджені матеріалами справи. Інших обставин, які потребували б додаткового з`ясування пенсійним органом, судом не встановлено. Тому повторний розгляд заяви не забезпечив би повного й ефективного відновлення порушеного права.
Такий спосіб захисту узгоджується з підходом Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23, від 18.09.2024 у справі №240/6201/23 та від 16.10.2024 у справі №140/14380/23, відповідно до якого обов`язок щодо призначення пенсії за наявності всіх установлених законом умов покладається на територіальний орган Пенсійного фонду України, який за принципом екстериторіальності розглядав заяву та прийняв оскаржуване рішення.
З огляду на викладене рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.03.2026 №183450040565 є протиправним та підлягає скасуванню, а відповідача слід зобов`язати призначити ОСОБА_1 з 15.04.2026 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII у редакції до внесення змін Законом №213-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.
Відповідно до статей 77, 90 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав відповідачем у справі.
Матеріалами справи підтверджено сплату позивачкою судового збору у розмірі 1064,96 грн, який підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Крім того, позивачка просить стягнути 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження цих витрат надано договір про надання правничої допомоги від 26.03.2026, акт приймання наданих послуг із переліком виконаних робіт та квитанцію від 17.04.2026 про сплату адвокату 6000,00 грн.
Суд враховує, що в акті приймання наданих послуг зазначено дату «22 квітня 2025 року», яка не узгоджується з датою договору та іншими документами. Водночас зміст акта прямо пов`язаний із договором від 26.03.2026, сторонами цього договору та послугами з підготовки і ведення саме цієї адміністративної справи, а фактична сплата гонорару в сумі 6000,00 грн підтверджена окремою квитанцією від 17.04.2026. За сукупністю доказів суд розцінює зазначення року в акті як технічну неточність, яка не спростовує факту понесення позивачкою витрат.
Відповідно до частин першої - п`ятої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а за результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами. Для цілей їх розподілу розмір витрат визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на їх виконання, обсягом наданих послуг, а також значенням справи для сторони.
За змістом частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані такі витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням значення справи для сторін, а також інші обставини, що мають значення для розподілу судових витрат.
Верховний Суд у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16 зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене рішення, усі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо з урахуванням принципів справедливості та верховенства права встановить, що визначений стороною та адвокатом розмір гонорару є завищеним щодо іншої сторони спору. При визначенні суми відшкодування мають ураховуватися реальність, необхідність та розумність відповідних витрат.
Оцінюючи співмірність заявлених до відшкодування 6000,00 грн, суд враховує, що ця справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судові засідання не проводилися, а спір належить до категорії пенсійних спорів, щодо застосування пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII, Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 та пільгового стажу за Списком №2, з якої сформована усталена судова практика. При цьому частина зазначених в акті послуг має організаційно-технічний характер (копіювання та засвідчення документів, їх направлення до суду), а представництво інтересів позивачки не потребувало участі адвоката у судових засіданнях.
Ураховуючи фактичний обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, складність справи, спосіб її розгляду, значення спору для позивачки та підтвердження фактичної сплати гонорару, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню частково - у розмірі 3000,00 грн. Саме такий розмір є достатнім, розумним і співмірним із наданими у цій справі послугами, тоді як покладення на відповідача всієї заявленої суми 6000,00 грн не відповідало б критерію пропорційності судових витрат. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.03.2026 №183450040565 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 15.04.2026 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, врахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 28.03.2006 по 06.12.2010 та з 05.06.2013 по 21.07.2016.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1064,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.М. Кунець