ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2026 року
м. Київ
справа № 448/1060/24
провадження № 61-4733св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд): Пархоменка П. І. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Краснощокова Є. В., 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гриньо Михайло Іванович,
на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 12 травня 
2025 року у складі судді Гіряк С.І., присяжних Галабут О. Ю., Кадикало Р. М. та постанову Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2026 року у складі колегії суддів: Крайник Н.П., Левика Я. А., Шандри М. М.
у цивільній справі 
за заявою ОСОБА_1 (далі - заявник),
заінтересована особа - опікунська рада при виконавчому комітеті Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області (далі - заінтересована особа),
про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,
ухвалив постанову про таке:
I. Вступ
1. У червні 2024 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.
2. Орган опіки та піклування в особі Мостиської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, подав 02 серпня 2024 року заяву, 
в якій просив розглянути справу без участі представника ради.
Представник заінтересованої особи заперечень проти заяви не подав.
3. Суд першої інстанції задовольнив заяву частково, і його позицію підтримала апеляційна інстанція.
4. Заявник оскаржив судові рішення в касаційному порядку. Підставою касаційного оскарження вказав те, що суди не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду, перелік яких навів у касаційній скарзі.
5. Оскаржувані судові рішення переглядаються в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв`язку із чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту. 
Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що судові рішення оскаржуються лише в частині відмови в призначенні заявника опікуном. В іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому в касаційному порядку не переглядаються.
II. Короткий зміст заяви
6. Заява обґрунтована тим, що:
- заявник є родичем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 
є рідним братом його матері - ОСОБА_3 ;
- заявник проживає спільно з ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 ;
-  ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного захворювання, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду;
- заявник фактично здійснює догляд за ОСОБА_2 , має можливість виконувати обов`язки опікуна, позитивно характеризується за місцем свого проживання, здоровий та несудимий;
- у ОСОБА_2 відсутні інші родичі, які б могли здійснювати за ним догляд, зокрема, батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 помер, а мати ОСОБА_5 разом з ним не проживає та через похилий вік (77 років) фізично не спроможна здійснювати опікунство над сином. Рідна сестра ОСОБА_2 і мати 
заявника - ОСОБА_3 також не може виконувати обов`язки опікуна над братом, оскільки є особою з інвалідністю ІІІ групи та проживає далеко від місця проживання ОСОБА_2 . Інша рідна сестра - ОСОБА_6 не може здійснювати обов`язки опікуна, оскільки працює на повній зайнятості медсестрою в КНП «Мостиська міська лікарня», доглядає за своєю 
матір`ю - ОСОБА_5 , з якою проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 та не проживає 
з братом. 
7. Враховуючи викладене, заявник просив:
- визнати   ОСОБА_2 недієздатним;
- встановити над ним опіку;
- призначити заявника опікуном.
III. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
8. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 12 травня 
2025 року, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2026 року, заяву задоволено частково.
Визнано ОСОБА_2 недієздатним.
Встановлено над ним опіку.
Покладено обов`язки опікуна над ним на Мостиську міську раду Львівської області як орган опіки та піклування до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законодавством.
У задоволенні заяви в частині призначення заявника опікуном недієздатної особи ОСОБА_2 відмовлено.
9. Задовольнивши заяву в частині визнання ОСОБА_2 недієздатним, врахувавши висновок судово-психіатричної експертизи, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_2 має тяжкий психічний розлад, який позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду та нагляду.
10. Відмовивши у задоволенні заяви в частині призначення заявника опікуном, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з такого: 
- рішенням виконавчого комітету Мостиської міської ради Львівської області № 9 від 07 березня 2025 року, яким затверджено подання органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_7 опікуном ОСОБА_2 , прийнято без належного з`ясування питання про можливість матері 
ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , його сестер - ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , а також сестри заявника (племінниці недієздатного) ОСОБА_8 здійснювати опіку над ОСОБА_2 ;
- заявник не підтвердив належними доказами, що жодний із зазначених членів сім`ї не може здійснювати догляд над недієздатним.
- в матеріалах справи відсутня інформація про особу, яка здійснювала догляд за ОСОБА_2 , який хворіє з 1986 року, до часу звернення заявника про призначення його опікуном, в якій стверджує про фактичний догляд за ОСОБА_2 з 2018 року без належних доказів; 
- призначення заявника опікуном недієздатного в період дії на території України воєнного стану вплине на виконання ним військового обов`язку та сприятиме його ухиленню від мобілізації, що не було враховано органом опіки і піклування при винесенні подання про доцільну можливість призначення заявника опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , що свідчить про відсутність належної мотивації для прийняття органом опіки та піклування такого рішення.
ІV. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала
11. У касаційній скарзі заявник просить оскаржувані судові рішення 
в частині відмови в призначенні опікуна скасувати, справу направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
12. Касаційна скарга мотивована таким:
- суди безпідставно не врахували подання органу опіки та піклування, яке є обґрунтованим та прийняте з урахуванням інтересів недієздатного
ОСОБА_2 ;
- поза увагою судів залишилося те, що недієздатний   ОСОБА_2  проживає разом із заявником з 2015 року, який на сьогодні здійснює за ним постійний догляд;
- суди не врахували, що інші близькі родичі, в тому числі першого ступеня спорідненості,разом із недієздатним не проживають та в силу певних об`єктивних причин не мають фізичної змоги виконувати обов`язки опікунів і не виявили жодного бажання бути опікунами, оскільки не подавали жодних заяв про призначення їх опікунами до органу опіки і піклування;
- висновки судів про те, щобажання заявника бути опікуном над рідним дядьком є способом ухилення від виконання військового обов`язку та мобілізації під час дії в державі воєнного стану, фактичного ґрунтуються на припущеннях, оскільки чинним законодавством не передбачено обмежень щодо призначення опікуном особи мобілізаційного віку;
- суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених 
у постановах Верховного Суду від 03 грудня 2025 року у справі № 590/1440/23, від 17 грудня 2025 року у справі № 672/1174/25, від 20 травня 2020 року 
у справі № 736/1508/17, від 24 вересня 2025 року у справі № 127/10853/24, 
від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23.
V. Рух справи
13. 09 квітня 2026 рокупредставник заявника подав касаційну скаргу.
14. Ухвалою від 27 квітня 2026 року відкрито касаційне провадження.
15. Матеріали справи надійшли до Верховного Суду 26 травня 2026 року.
VI. Встановлені судами обставини
16.  ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_2 .
17. Батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
18. Згідно з витягом № 216 від 04 червня 2024 року, виданого старостою старостинського округу №7 ОСОБА_10 , заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою з 03 лютого 2020 року зареєстровані: 
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
19. Відповідно до довідки серії ЛВВ-К-82 № 043528 від 26 травня 1986 
ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи безтерміново, а також отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 .
20. Згідно з висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду № 35 хворий ОСОБА_2 обмежений у можливості самообслуговування, здатності до спілкування, не може контролювати свою поведінку та потребує стороннього догляду.
21. Заявник перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Яворівської РДА та з 01 лютого 2024 року до 30 липня 2024 року отримує допомогу як особа, яка проживає з особою з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області № 303 від 02 лютого 2024 року.
22. Заявник на наркологічному обліку в медичному центрі не перебуває, що підтверджується довідкою № 1449 від 04 червня 2024 року, виданою КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої чи непогашеної судимості не має, що підтверджується витягом № ВР-004027537 від 03 червня 2024 року.
23. Відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_2 від 06 вересня 2023 року та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №378909 мати заявника - ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІІ групи.
24. Згідно з довідкою № 003-24/42 від 03 червня 2024 року, виданою директором КНП «Мостиська міська лікарня» Мостиської міської ради Львівської області, сестра ОСОБА_2 - ОСОБА_6 працює на посаді медсестри палати новонароджених пологового відділу в КНП «Мостиська міська лікарня» Мостиської міської ради Львівської області.
25. Відповідно до характеристики № 80 від 25 лютого 2025 року, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області, заявник характеризується з позитивної сторони. За місцем проживання зарекомендував себе як зразковий громадянин, характеризується позитивно, скарг на нього не надходило.
26. Згідно з довідкою, виданою КНП «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини села Малнів» від 25 лютого 2025 року № 3, ОСОБА_1 здоровий.
27. 26 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Мостиської міської ради Львівської області з заявою про надання йому висновку опікунської ради про доцільність призначення його опікуном над дядьком - ОСОБА_2 .
28. Рішенням виконавчого комітету Мостиської міської ради Львівської області № 9 від 07 березня 2025 року затверджено подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном ОСОБА_7 .
29. Відповідно до змісту подання ОСОБА_1 зареєстрований та проживає спільно зі своїм дядьком - ОСОБА_2 за адресою: 
АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 є племінником по маминій лінії. 
У 1986 році ОСОБА_2 . Львівською обласною лікарнею було встановлено II групу інвалідності з дитинства безтерміново, що підтверджується довідкою 
№ 043528 Серії ЛВВ К-82, виданою 26 травня 1986 року. За своїм психічним станом, наявними вираженими порушеннями когнітивних функцій та соціально-трудової дезадаптації ОСОБА_2 неспроможний самостійно вести соціальне та практично-побутове життя, внаслідок своєї хвороби та свого психічного стану в цілому не здатний орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. При цьому опікунською радою встановлено, що, крім заявника ОСОБА_1 , немає нікого, хто б міг опікуватися ОСОБА_2 .
30. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 1937 
від 09 грудня 2025 року ОСОБА_2 страждає хронічним стійким психічним розладом у формі помірно розумової відсталості в ступені імбецильності. За своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Питання, чи потребує стороннього догляду та опіки ОСОБА_2 , не належить до компетенції судово-психіатричної експертизи. За своїм психічним станом ОСОБА_2 в цілому не здатний правильно сприймати обставини та давати покази щодо них.
VIІ. Позиція Верховного Суду
31. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 5), Верховний Суд зазначає таке.
32. У цій справі за встановлених судами обставин підлягає перевірці наявність підстав для призначення заявника опікуном недієздатної особи.
33. Верховний Суд наголошує, що право на опіку належить до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (стаття 292 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)).
34. Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.
35. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи неспроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.
36. Згідно зі статтею 55 ЦК опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
37. За змістом статей 41, 58 ЦК над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
38. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (стаття 60 ЦК, стаття 300 ЦПК).
39. Системний аналіз частини першої статті 60 ЦК, частини першої статті 300 ЦПК дає підстави для висновку, що умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною особою є наявність подання органу опіки та піклування (див. постанови Верховного Суду 
від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23, від 05 серпня 2026 року 
у справі № 357/4004/25)
40. Верховний Суд висновував, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка (див. постанову Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22).
41. Верховний Суд зауважує, що подання органу опіки і піклування має рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі під час вирішення по суті питання, для якого він був складений (див. постанову Верховного Суду від 28 липня 2026 року у справі № 465/6931/24).
42. Далі цей суд підкреслює, що відповідно до статті 62 ЦК опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
43. У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
44. Статтею 64 ЦК визначено випадки, коли фізична особа, не може бути опікуном або піклувальником. Зокрема опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
45. Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (частина перша статті 67 ЦК).
46. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна (див. Правила опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України
у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).
47. Відповідно до пункту 3.1 Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.
48. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначав, що сам по собі факт проходження військової служби не може розглядатися як автоматична та безумовна перешкода для призначення військовослужбовця опікуном. Інше тлумачення призводило б до встановлення непередбаченого законом додаткового обмеження прав особи та суперечило б принципу рівності, закріпленому статтею 24 Конституції України, навіть з урахуванням особливостей правового режиму воєнного стану (стаття 64 Конституції України).
Цей суд звернув увагу на те, що, установивши, що у недієздатного є інші близькі особи, які можуть бути його опікунами, а заявник призваний на військову службу під час мобілізації та проходить військову службу, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про відмову в задоволенні заяви про призначення заявника опікуном із зазначених підстав (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2026 року у справі № 305/1557/24).
49. У цій справі суди, обґрунтовано відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном над недієздатним  ОСОБА_2 , виходили з того, що подання органу опіки та піклування про доцільність призначення заявника опікуном (див. пункти 28-29) прийнято без належного з`ясування питання про можливість матері ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , його сестер - ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , а також сестри заявника (племінниці недієздатного) ОСОБА_8 здійснювати опіку над ОСОБА_2 . Крім того, заявник не підтвердив належними доказами, що жодний із зазначених членів сім`ї не може здійснювати догляд над недієздатним.
50. При цьому судами правильно враховано, що ОСОБА_2 хворіє 
з 1986 року, проте у матеріалах справи відсутня інформація про особу, яка здійснювала догляд за ним до часу звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення його опікуном, стверджуючи, що фактично він доглядає за ним з 2018 року, що також не підтверджено належними доказами. 
51. Також суди вважали, що органом опіки і піклування при винесенні подання про доцільність призначення заявника опікуном над недієздатним ОСОБА_2 не враховано, що його призначення опікуном в період дії на території України воєнного стану вплине на виконання ним військового обов`язку та сприятиме його ухиленню від мобілізації, що свідчить про відсутність належної мотивації для прийняття органом опіки та піклування такого рішення.
52. Верховний Суд повторює, що подання органу опіки і піклування має рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений (див. пункт 41).
53. Отже, суд першої інстанції, з яким в оскаржуваній частині погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 про встановлення опіки та призначення його опікуном над   ОСОБА_13 .
54. Дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно застосувавши частину четверту статті 63 ЦК, яка приписує ураховувати можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника, частину першу статті 67 ЦК, яка зобов`язує опікуна дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатним  ОСОБА_14 , керуючись насамперед інтересами недієздатного.
55. Також суди правильно врахували, що подання органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним дядьком не містить належної мотивації, чому саме його необхідно призначити опікуном, а не іншу особу з числа близьких родичів, які можуть виконувати обов`язки опікуна. Заявник таких доказів також не надав.
56. Колегія суддів враховує, що конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України заявника не розглядався судами як самостійна та безумовна підстава для відмови у задоволенні заяви в частині призначення його опікуном  ОСОБА_15 . Саме невідповідність подання органу опіки та піклування вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту стало підставою для такої відмови, тому Верховний Суд відхиляє відповідні доводи касаційної скарги.
57. З урахуванням встановлених обставин у справі доводи касаційної скарги про те, що поза увагою судів залишилося те, що недієздатний 
  ОСОБА_2 проживає разом лише з заявником з 2015 року, який на сьогодні здійснює за ним постійний догляд, підлягають відхиленню.
58. З огляду на встановлені у справі факти колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суди не встановили жодної з обставин, передбачених статтею 64 ЦК, які б перешкоджали призначенню заявника опікуном.
59. Суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судове рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.
60. Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками апеляційного суду стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог статті 400 ЦПК суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
61. Враховуючи характер спірних правовідносин та застосованих судами норм права, наведена в касаційній скарзі практика Верховного Суду (див. пункт 12) не свідчить про застосування норм права у цій справі без урахування висновків, що містяться у наведених заявником постановах.
VIІІ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
62. Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального 
і процесуального права.
63. Суди належним чином з дотриманням норм статті 89 ЦПК щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК щодо законності та обґрунтованості рішення суду повно і всебічно встановили обставини справи та правильно вирішили спір.
64. За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд вважає, що немає підстав для скасування судових рішень в оскарженій частині. Тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, що відповідатиме частині третій статті 401 та статті 410 ЦПК.
Із цих підстав, 
керуючись статтями 400, 401, 402, 410, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гриньо Михайло Іванович, залишити без задоволення.
2. Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 12 травня 
2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2026 року в оскарженій частині відмови в призначенні заявника опікуном залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: | П. І. Пархоменко Д. А. Гудима Є. В. Краснощоков