УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.08.2026 | Справа №607/11776/23 Провадження №1-кп/607/1547/2026

м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:
прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання в залі суду в місті Тернополі у кримінальному провадженні №42023210000000004, дані про яке 06 січня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заставці Чортківського району Тернопільської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, старшого оперуповноваженого другого відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 182 КК України,
ВСТАНОВИВ:
25.05.2026 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42023210000000004 від 06.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 182 КК України.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.05.2026 у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 — адвокат ОСОБА_5 подав скаргу, в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України, на рішення та дії прокурора, прийняті та проведені після повернення судом обвинувального акта у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023. В обґрунтування скарги зазначив, що 21.06.2023 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 було вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри за ч. ч. 1, 2 ст. 182 КК України, яке надалі було покладено в основу сформульованого в обвинувальному акті від 29.06.2023 обвинувачення у незаконному збиранні, зберіганні та поширенні конфіденційної інформації про 27 осіб, визнаних потерпілими у цьому кримінальному провадженні. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2025 вказаний обвинувальний акт було повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України через відсутність у викладі фактичних обставин кримінальних правопорушень та сформульованому обвинуваченні відомостей про місце їх вчинення. Надалі, ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 22.12.2025 вказану ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2025 про повернення прокурору обвинувального акта залишено без змін. Не дивлячись на те, що судами обох інстанцій підтверджено єдиний недолік висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, повторно направлений до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 свідчить про прийняття прокурором процесуальних рішень та вчинення процесуальних дій, спрямованих не лише на встановлення місця вчинення інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень. Так, у новій редакції обвинувального акта щодо ОСОБА_4 кількість потерпілих зменшено з 27 до 8, чим фактично зменшено обсяг пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, що неможливо без прийняття процесуальних рішень та проведення процесуальних дій, які захисник просить визнати незаконними у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023, оскільки такі прийняті та проведені після 22.12.2025, тобто після повернення обвинувального акта прокурору.
Крім того захисник обвинуваченого ОСОБА_4 — адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023, посилаючись на те, що внаслідок незаконних дій та рішень прокурора, прийнятих та проведених після повернення обвинувального акта, прокурором було виконано не лише ту сукупність процесуальних дій, які були необхідними для приведення обвинувального акта у відповідність до вимог КПК України та забезпечення виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2025, а з власної ініціативи було проведено процесуальні дії із залученням оперативного підрозділу, результати яких призвели до зменшення обсягу пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, а відтак його зміни, що є недопустимим та не відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 15.04.2024 у справі №753/25892/21. Також зазначив, що повторне направлення обвинувального акта до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відбулося лише 25.05.2026, тобто зі значним проміжком часу після його повернення прокурору, який, з огляду на характер встановленого судом єдиного недоліку обвинувального акта щодо ОСОБА_4 та обсягу необхідних для його усунення дій, є невиправданим, а обвинувальний акт таким, що підлягає поверненню прокурору.
Також захисник обвинуваченого ОСОБА_4 — адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження №42023210000000004 від 06.01.2023 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, в обґрунтування якого, окрім наведених вище обставин, послався на те, що 13.03.2026 прокурор у цьому кримінальному провадженні направила керівнику Третього оперативного відділу (з дислокацією у місті Тернополі) ТУ ДБР, розташованому у місті Львові, доручення №31-94вих26, яким зобов`язала провести процесуальні дії, спрямовані на встановлення місця перебування та контактних даних потерпілих у даному кримінальному провадженні, на що 07.04.2026 прокурору були направлені матеріали виконання цього доручення, внаслідок чого 29.04.2026 прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 винесена постанова про закриття кримінального провадження №42023210000000004 від 06.01.2023 в частині вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень стосовно 19 потерпілих, а 22.05.2026, тобто поза межами строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, складено новий обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання та скаргу свого захисника-адвоката ОСОБА_5 .
Прокурори відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотань та скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 , зазначивши, що: після повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не відновлювалося; слідчі (розшукові) та негласні слідчі (розшукові) дії не проводилися; нові докази винуватості ОСОБА_4 не збиралися; звернення прокурора до керівника оперативного підрозділу від 13.03.2026 було спрямовано виключно на актуалізацію відомостей щодо потерпілих, необхідних для належного оформлення обвинувального акта та забезпечення можливості їх подальшого виклику судом, а не на здійснення нового доказування; до моменту повторного направлення обвинувального акта 19 потерпілих добровільно відмовилися від приватного обвинувачення, а тому прокурор не мала правових підстав ігнорувати ці заяви та повторно включати до обвинувального акта епізоди щодо осіб, які відмовилися від обвинувачення. Також просили врахувати, що дії прокурора після повернення обвинувального акта не були спрямовані на проведення додаткового досудового розслідування, усунення його неповноти чи отримання нових доказів, а прийняття прокурором у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023 постанови про закриття кримінального провадження від 29.04.2026 щодо 19 потерпілих пов`язано з визначенням законного обсягу обвинувачення, що жодним чином не погіршило становище ОСОБА_4 та негативно не впливає на його право на захист. За наведеного вважають безпідставною скаргу захисника на рішення та дії прокурора, прийняті після повернення судом обвинувального акта у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023, а відтак просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні суддею одноособово за участю учасників кримінального провадження, зазначивши про відсутність підстав для повернення обвинувального акта прокурору та закриття даного кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Крім того, посилаючись на постанову Верховного Суду від 15.04.2024 у справі №753/25892/21, зазначили про необґрунтованість доводів захисника про те, що після повернення ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2025 обвинувального акта у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023 прокурору та вчинення ним дій по актуалізації анкетних даних потерпілих, а також прийняття постанови про закриття кримінального провадження в частині відновився перебіг строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження та дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023, суд враховує наступне.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2025, яку ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 22.12.2025 залишено без змін, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023 повернуто прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України щодо відсутності відомостей про місце вчинення кримінальних правопорушень.
Як вбачається із копій матеріалів кримінального провадження №42023210000000004 від 06.01.2023, 13.03.2026 прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 було направлено лист керівнику Третього оперативного відділу (з дислокацією у місті Тернополі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, щодо необхідності встановлення фактичного місцезнаходження та інших контактних даних потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, у відповідь на який 07.04.2026 прокурору надійшов рапорт оперуповноваженого з долученими до нього заявами потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 про відмову від обвинувачення у формі приватного обвинувачення у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023.
Відповідно до положень ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. 
Згідно з постановою прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 29.04.2026 кримінальне провадження №42023210000000004 від 06.01.2023 в частині вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 182 КК України, стосовно потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 закрито у зв`язку з відмовою зазначених потерпілих від обвинувачення у даному кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
За наведеного та враховуючи, що закон надає відмові потерпілого від обвинувачення значення безумовної підстави для закриття кримінального провадження, яке здійснюється у формі приватного обвинувачення, після отримання прокурором заяв від потерпілих у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023 про відмову від обвинувачення таке волевиявлення потерпілих не могло бути залишено прокурором без належного процесуального реагування.
Надаючи оцінку доводам скарги захисника суд враховує, що вказані дії та рішення прокурора не були пов`язані зі здобуттям нових доказів у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023, а зумовлені надходженням від 19 осіб – потерпілих у даному провадженні письмових заяв про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, що передбачає настання безумовної підстави для прийняття прокурором постанови про закриття кримінального провадження в частині у зв`язку з відмовою 19 потерпілих від обвинувачення.
Суд також враховує, що прийняття прокурором постанови про закриття кримінального провадження №42023210000000004 від 06.01.2023 в частині не призвело до порушення чи обмеження гарантованих кримінальним процесуальним законом прав та законних інтересів обвинуваченого ОСОБА_4 .
За наведеного суд не знаходить підстав для задоволення скарги захисника на дії та постанову прокурора у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023, проведені та прийняту після повернення прокурору обвинувального акта у даному кримінальному провадженні.
При вирішенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд доходить наступних висновків.
Згідно з положеннями ст. ст. 110, 115, 283, 291 КПК України прокурор має право приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні виключно в межах процесуальних строків, зокрема, складати, затверджувати та направляти обвинувальний акт у кримінальному провадженні в межах строку досудового розслідування.
Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 219 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Пунктом 4 ч. 3 ст. 219 КПК України визначено, що досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Судом встановлено, що обвинувачений акт у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 182 КК України, вперше був направлений до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 29.06.2023, тобто в межах строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, що не ставилося під сумнів та не оспорювалося учасниками цього кримінального провадження.
Доводи захисника про те, що направлення прокурором керівнику Третього оперативного відділу (з дислокацією у місті Тернополі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, листа щодо встановлення місцезнаходження та контактних даних потерпілих у цьому кримінальному провадженні та прийняття постанови про закриття кримінального провадження №42023210000000004 від 06.01.2023 у зв`язку з відмовою 19 потерпілих від обвинувачення свідчить про відновлення перебігу строку досудового розслідування, суд вважає безпідставними. 
Посилання захисника на зміст постанови Верховного Суду від 15.04.2024 у справі №753/25892/21 цього висновку суду не спростовують.
Поряд з цим, суд враховує, що якщо сторона обвинувачення направила обвинувальний акт до суду в межах строку досудового розслідування, однак його було повернуто, то період між поверненням обвинувального акта та направленням до суду нового обвинувального акта не входить до строку досудового розслідування, адже його закінчено зверненням до суду з обвинувальним актом вперше.
За наведеного та враховуючи, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023 вперше було скеровано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в межах строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, суд не знаходить підстав для прийняття рішення про закриття кримінального провадження №42023210000000004 від 06.01.2023 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а відтак у задоволенні клопотання захисника про закриття даного кримінального провадження з цієї підстави слід відмовити.
Вирішуючи питання про відповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023 вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України, та надаючи оцінку клопотанню захисника про повернення обвинувального акта, суд враховує наступне.
За змістом п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
При цьому суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності форми чи змісту такого обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України.
Пунктами 1 - 9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як убачається зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 182 КК України, в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в частині 2 статті 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам зазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, оскільки прокурор з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінальних правопорушень, які вважав встановленими, їх правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.
Крім того, суд враховує, що у повторно направленому до суду обвинувальному акті прокурором усунуто недоліки, на які було вказано в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2025.
Надаючи оцінку доводам захисника щодо зміни прокурором у новому обвинувальному акті обсягу раніше пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення шляхом виключення епізодів щодо 19 потерпілих, суд враховує, що кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідками підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинувачених тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 (справа №273/1053/17, провадження №51-8914км18).
Таким чином, судом не встановлено передбачених КПК України підстав для повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023 через його невідповідність вимогам цього Кодексу, а відтак у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору, слід відмовити.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Згідно з ч. 1 ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.
Отже, дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42023210000000004 від 06.01.2023 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 182 КК України, суд доходить висновку, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та являлись підставою для повернення обвинувального акту прокурору, судом не встановлено. За підсудністю даний обвинувальний акт підлягає розгляду Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово за участю учасників кримінального провадження.
Враховуючи викладене, перешкод для призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувального акта судом не встановлено; підстави для прийняття рішення в порядку, передбаченому пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні, як і підстави для закриття кримінального провадження, передбачені пунктами 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України.
Керуючись ст. ст. 110, 291, 303, 314-316, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №42023210000000004 від 06.01.2023 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України – відмовити.
У задоволенні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на рішення та дії прокурора у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023 та клопотанні про повернення прокурору обвинувального акта у даному кримінальному провадженні - відмовити.
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні №42023210000000004 від 06.01.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 182 КК України, у судовому засіданні, в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на 14 год. 20 хв. 07 вересня 2026 року.
Судовий розгляд проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні. В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілих.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя | ОСОБА_1