Справа № 476/259/26
Провадження № 2/476/316/2026

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2026 року      с-ще Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі: 
головуючого - судді     Чернякової Н.В. 
за участю секретаря     Слободніченко В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Єланецької селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про встановлення фактів належності правовстановлюючого документу та визначення часток у праві спільної сумісної власності

В С Т А Н О В И В : 

15.04.2026 року представник позивачки, адвокат Максименко В.В. звернулася в суд з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Єланецької селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про встановлення фактів належності правовстановлюючого документу та визначення часток у праві спільної сумісної власності.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 належить на праві спільної сумісної власності квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 . Після смерті останньої  ОСОБА_1  звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Між тим, позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло від 16 лютого 1993 року допущено помилку у написанні прізвища ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та замість необхідного " ОСОБА_7 " вказано " ОСОБА_8 ". Виправити вказані недоліки у позасудовому порядку не видається можливим.
ОСОБА_1  є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3 , проте не має можливості належним чином оформити свої спадкові права у зв`язку з невизначеністю частки співвласників у квартирі. 
Посилаючись на викладене просила суд встановити належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом економіки, ринкових відносин і приватизації Єланецької райдержадміністрації від 16.02.1993 року, на ім`я співвласника ОСОБА_6 - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити факт належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом економіки, ринкових відносин і приватизації Єланецької райдержадміністрації від 16.02.1993 року, на ім`я співвласника ОСОБА_4 - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначити, що частка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала на праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 75,55 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. згідно технічного паспорту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , становила 1/5 (одну п`яту) частину, визначити, що частка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , належала на праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 75,55 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. згідно технічного паспорту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , становила 1/5 (одну п`яту) частину.
Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 27.04.2026 року витребувано від приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Макушева Сергія Павловича:
- належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- належним чином завірену копію спадкової справи або інформації про її відсутність після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- належним чином завірену копію спадкової справи або інформації про її відсутність після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про слухання справи. 
Представник позивачки в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про слухання справи в її та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. 
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги визнає повністю.
Представник відповідача Єланецької селищної ради Вознесенського району Миколаївської області у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи в її відсутність на підставі наявних у матеріалах справи документів, заперечень щодо позовних вимог немає. 
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи учасників.
Вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку.
Так, за Конституцією України, ст. 4, 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.
Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12-13, ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
В силу ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Як встановлено у ході розгляду справи по суті та вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 належить на праві спільної сумісної власності квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 16.02.1993 року. Право спільної сумісної власності над всіма співвласниками зареєстровано у КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» 16.03.1993 року за № 1455.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді частки у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Свідоцтво про право на спадщину на належну ОСОБА_3 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 позивачка не отримала в зв`язку з невизначеністю частки спадкодавиці у квартирі. 
09.08.2023 року приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за якої позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 неможливо, по тій причині, що таке визначення може бути лише за згодою всіх п`яти співвласників квартири, але три співвласники ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 померли.
Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.12.2023 заяву задоволено частково, встановлено факт належності свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом економіки, ринкових відносин і приватизації Єланецької райдержадміністрації від 16.02.1993 № 3, на ім`я співвласника ОСОБА_3 - ОСОБА_3 .
Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 12.12.2024 року позов задоволено частково, визначено, що частка померлої, ОСОБА_3 становила 1/5 квартири, що знаходиться у спільній сумісній власності, за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 22.10.2025 року визначено позивачці ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном в три місяці, який рахувати з дня набрання рішенням законної сили.
5 березня 2026 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Макушевим С.П. позивачці ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: 1/5 частки у праві спільної часткової власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . 
Між тим, 05.03.2026 року приватний нотаріус відмовив позивачці у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з тим, що для оформлення спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була спадкоємицею і прийняла спадщину після смерті свого сина ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємцями в рівних частках, які прийняли спадщину, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини були його батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . До складу спадщини ОСОБА_6 входить частка у праві спільної власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . 
Із матеріалів справи слідує, що до спадкового майна ОСОБА_3 заведена спадкова справа за № 4/2026. Спадкової справи до спадкового майна ОСОБА_6 не заведено.
Квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належала на праві спільної сумісної власності позивачці ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.
До того ж, реалізувати свої спадкові права на вищевказане майно позивачка позбавлена можливості у зв`язку з тим, що у вказаному свідоцтві про право власності на житло від 16 лютого 1993 року допущено помилку у написанні прізвища ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та замість необхідного " ОСОБА_7 " вказано " ОСОБА_8 ".
Виправити вказані недоліки в свідоцтві про право власності на житло у позасудовому порядку не видається можливим. Тому нині захист її спадкових прав можливий лише у судовому порядку шляхом встановлення факту належності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 свідоцтва про право власності на житло від 16 лютого 1993 року.
У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Суд вважає, що факт належності співвласникам ОСОБА_4 та ОСОБА_6 свідоцтва про право власності на житло від 16 лютого 1993 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.
Зокрема, вказаний факт підтверджується копіями свідоцтв про смерть: серія НОМЕР_1 від 01.04.2025 року, серія НОМЕР_2 від 12.05.2017 року, паспорта серії НОМЕР_3 та ідентифікаційного коду ОСОБА_4 , свідоцтв про народження: серії НОМЕР_4 від 28.04.1984 року, серії НОМЕР_5 від 27.06.1957 року, серії НОМЕР_6 від 04.07.1978 року, серії НОМЕР_7 від 10.04.1982 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 від 04.07.1978 року, будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_4 , постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, довідок селищної ради: № 04/03-13 від 21.01.2026 року, № 03/03-13 від 21.01.2026 року, рішень судів: справа № 489/6435/23 від 11.12.2023 року, справа № 476/544/24 від 02.12.2024 року, постанови нотаріуса від 05.03.2026 року № 29/02-31, свідоцтва про право на спадщину, витягу з спадкового реєстру.
З урахуванням наведеного, після повного з`ясування обставин справи та доказів, наданих суду, а також враховуючи, що встановлення даного факту для позивачки пов`язано з реалізацією її спадкових прав та законних інтересів, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів належності правовстановлюючого документу задовольнити.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.
Згідно із положеннями ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України.
Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року визначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.
Отже, не визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності не дає можливості позивачці набути право власності на вказану вище квартиру в порядку спадкування.
При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.
Тому, з огляду на викладене, враховуючи те, що позивачка як спадкоємиця не може юридично закріпити своє право на спадщину без попереднього визначення розміру частки співвласників ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в спадковому майні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення розміру частки ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , становить - 1/5 та  ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , становить - 1/5, підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 263, 264, 265, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Єланецької селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про встановлення фактів належності правовстановлюючого документу та визначення часток у праві спільної сумісної власності задовольнити. 
Встановити факт належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом економіки, ринкових відносин і приватизації Єланецької райдержадміністрації від 16.02.1993 року, на ім`я співвласника ОСОБА_6 - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановити факт належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом економіки, ринкових відносин і приватизації Єланецької райдержадміністрації від 16.02.1993 року, на ім`я співвласника ОСОБА_4 - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Визначити, що частка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала на праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 75,55 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. згідно технічного паспорту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , становила 1/5 (одну п`яту) частину.
Визначити, що частка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , належала на праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 75,55 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. згідно технічного паспорту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , становила 1/5 (одну п`яту) частину.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 10.07.2026 року.

Суддя          Н.В.Чернякова