справа № 492/1433/26
провадження № 2/492/1209/26

РІШЕННЯ
 
Іменем України

11 вересня 2026 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді Варгаракі С.М.,
секретаря судового засідання Богдан А.І., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив:
Описова частина
Стислий виклад позиції позивача
Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі – ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 10950,00 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛАЙ ІНВЕСТ» (далі за текстом – ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ») та ОСОБА_1 було укладено договір про наданняфінансового кредиту № 246619, відповідно до якого ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» надало відповідачеві кредит у розмірі 3000 грн, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача.
23 грудня 2024 року між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про факторингу № 23122024/1, за умовами якого первісний кредитодавець ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» відступило за плату новому кредитодавцю ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 246619 від 27 листопада 2023 року. 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги у нього утворилася заборгованість у розмірі 10950,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.
Процесуальні дії у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у справі визначено суддю Варгаракі С.М.
Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області від 17 серпня 2026 року цивільна справа прийнята до провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 
Одночасно, роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) разом з копіями позовної з додатками сторін.
Вказана ухвала суду була направлена відповідачу та доставлена до його електронного кабінету 18 серпня 2026 року, про що свідчить довідка про доставку електронного документу у вигляді «Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду».
З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, судом надано можливості та достатньо часу ознайомитись з позовною заявою та надати свої заперечення.
У відповідності до статті 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому суд, у відповідності до частини 5 статті 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, у зв`язку з чим, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Мотивувальна частина
Позиція суду
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 246619 від 27 листопада 2023 року, відповідно до умов якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 3000,00 грн, строком на 90 днів, тобто до 24 лютого 2024 року (а.с. 15-18)
Згідно з довідкою ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ»відповідач, з яким укладено договір № 246619 від 27 листопада 2023 року ідентифікований ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ», акцепт оферти позичальником здійснювалось за допомогою одноразового ідентифікатора KL3858.
Позивач виконав умови договору, надавши суму кредиту відповідачу, про що свідчать підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів 27 листопада 2023 року о 13:30 у розмірі 3000,00 грн на карту НОМЕР_1 .
Згідно з листом АТ КБ «Приватбанк» від 28 серпня 2026 року, на ім`я ОСОБА_1 була емітована платіжна картка № НОМЕР_2 , на яку 27 листопада 2023 року зараховано переказ у розмірі 3000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку за період з 27 листопада 2023 року (а.с. 31-32). З листа АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 .
23 грудня 2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» укладено договір факторингу № 23122024/1, відповідно до умов якого ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги ТОВ «Діджи Фінанс», а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимог.
Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 23122024/1 від 23 грудня 2024 року, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 246619 від 27 листопада 2023 року у розмірі 10950,00 грн.
Згідно з копіями платіжних інструкцій від 13 лютого 2025 року № 11416, від 15 січня 2025 року № 11147, від 23 грудня 2024 року № 11010 ТОВ «Діджи Фінанс» на рахунок ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» згідно договору факторингу від 23 грудня 2024 року № 23122024/1 перераховувались грошові кошти на виконання умов цього договору.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитом складає 10950,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3000,00 грн; заборгованість за відсотками – 7950,00 грн (а.с. 9-12).
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (частина 1 статті 638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 статті 638 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно статті 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20-ц, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 та інших.
Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається із частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що 27 листопада 2023 року між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 246619. Вказаний договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Крім того, позивачем надано підтвердження ТОВ «ПрофітГід», відповідно до якого ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» перерахувало відповідачу кошти згідно договору № 246619 у розмірі 3000,00 грн. Факт перерахування кредитних коштів на картку відповідача також підтверджується випискою по рахунку, наданою АТ КБ «Приватбанк».
Підписавши кредитний договір, графік розрахунків та загальної вартості кредиту відповідач погодився з умовами договору та правилами надання кредиту від ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ».
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
При цьому, спірний договір про споживчий кредит та його умови в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін та відповідно до статей 628, 629 ЦК України є обов`язковими для виконання.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, позичальник свої зобов`язання за кредитним договором у погоджені сторонами строки не виконав, суму кредиту та проценти за користування ним не сплатив.
Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобовязальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину.
Як вбачається із матеріалів справи, 23 грудня 2024 року між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 23122024/1, відповідно до умов якого ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» їх прийняло та передало грошові кошти в розпорядження ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» за плату на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 23122024/1 від 23 грудня 2024 року, ТОВ «Діджі Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 246619 від 27 листопада 2023 року у розмірі 10950,00 грн.
Таким чином, матеріали справи в їх сукупності підтверджують факт укладення між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та відповідачем кредитного договору, а також переходу права вимоги за кредитним договором № 246619 від 27 листопада 2023 року від ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та ТОВ «Діджи Фінанс».
Вищезазначений договір факторингу ні в цілому, а ні в будь-якій із його частин, не оспорювався та не визнаний недійсним. Будь-яких доказів на спростування достатності обсягу набутих позивачем прав вимоги за кредитним договором до відповідача суду не надано.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок також зроблено Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61-10389св21 від 23 лютого 2022 року, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039св21 від 19 січня 2022 року, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14 липня 2021 року.
Оскільки, позивач ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору факторингу набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним між первісним кредитодавцем та ОСОБА_1 , відповідачем у справі, то у нього, як у нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту та інших передбачених договорами платежів у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.
З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач, отримавши кредитні кошти, у добровільному порядку та у встановлені договором строки їх не повернув, проценти у встановленому договором розмірі не сплатив, ним не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, тому позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме у розмірі 10950,00 грн, з яких заборгованість: за тілом кредиту 3000,00 грн, за відсотками – 7950,00 грн.
Щодо стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Як вбачається з пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. представник позивача надав суду: договір про надання правової допомоги № 42649746/02 від 01 червня 2026 року, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ФОП ОСОБА_2 ; додаткову угоду № 246619 від 21 липня 2026 року; акт надання послуг № 246619 на підтвердження факту надання правової допомоги 21 липня 2026 року; детальний опис наданих послуг від 21 липня 2026 року з переліком наданих послуг.
Згідно детального опису робіт (наданих послуг), витрати складаються з: усної консультації щодо обставин справи 0,5 год. - 250,00 грн, письмової консультації щодо спірних правовідносин 1 год. - 750,00 грн, правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) 1 год. - 1500 грн, складання позовної заяви 2 год. - 3000 грн, формування додатків до позовної заяви 0,5 год. - 500 грн.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідач у справі не надав суду заперечення щодо витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2662,40 грн., сплаченого позивачем при звернені з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена меморіальним ордером (а.с. 1).
На підставі статей 11, 204-205, 207, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 610, 626, 628-629, 634, 1048, 1049, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 19, 48, 76-81, 89, 133, 137, 141, 211, 247, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд, – 
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» – задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. № 21/1, м. Бровари, 07406, код ЄДРПОУ: 42649746) заборгованість за кредитним договором № 246619 від 27 листопада 2023 року у розмірі 10950 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. № 21/1, м. Бровари, 07406, код ЄДРПОУ: 42649746) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано протягом строку оскарження.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Арцизького районного суду
Одеської області         Варгаракі С.М.