Справа № 380/22043/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Зими І.Є.
секретаря судового засідання Васинчик М.О.
з участю представника позивачки ОСОБА_1 
представника відповідача Попадюк С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 , як правонаступника ОСОБА_3 , до Державної екологічної інспекції у Львівській області, за участі третьої особи - Державного агентства лісових ресурсів України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
в с т а н о в и в :
06 листопада 2025 року, ОСОБА_3 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення №413-05 від 12.06.2025 року, за ч. 1 ст. 65 КУпАП; зобов`язати відповідача повернути позивачеві стягнуті з нього кошти в розмірі 1470 грн., скасувати вимоги про відшкодування збитків у розмірі 12 332 грн. та стягнути понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що оскаржувану постанову винесено з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, покликався на те, що 11 червня 2025 року щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення, а вже наступного дня, 12 червня 2025 року, розглянуто справу та винесено постанову №413-05. Стверджував, що про розгляд справи належним чином повідомлений не був, у зв`язку з чим був позбавлений можливості підготувати свою правову позицію, ознайомитися з матеріалами справи, зібрати та подати докази, залучити адвоката, заявити клопотання та реалізувати інші права, передбачені ст.268 КУпАП. Крім цього, позивач заперечував доведеність самого факту вчинення ним адміністративного правопорушення, зазначав про відсутність належних доказів умисного пошкодження ним дерев, невстановлення точних обставин та причин їх пошкодження. Також покликався на необґрунтованість здійсненого відповідачем розрахунку шкоди у розмірі 12 332,00 грн.
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 відмовлено у відкритті провадження у частині позовних вимог про скасування вимоги про відшкодування збитків у розмірі 12332 грн. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року, справу в частині вимог про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, зобов`язання до вчинення дій передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова.
Ухвалою Шевченківського районного суд м. Львова від 19 грудня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. 
Ухвалою суду від 05 лютого 2026 року провадження у справі було зупинено, оскільки позивач ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 02 липня 2026 року провадження у справі поновлено та залучено до справи правонаступника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .
В судовому засіданні представник позивачки, адвокат Гречківський Є.Л., вимогу позову підтримав. Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної екологічної інспекції у Львівській області №413-05 від 12 червня 2025 року, покликаючись на аргументи аналогічні викладеним в позові.
Представник відповідача, адвокат Попадюк С.В., в судовому засіданні заперечила щодо вимог, та просила суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. Зазначила, що ОСОБА_3 був присутнім під час складення протоколу №023258 від 11 червня 2025 року, та був належним чином повідомлений про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що власноручно розписався в протоколі. Жодних заяв про відкладення розгляду адмінпротоколу, в зв`язку з необхідністю отримати консультацію у адвоката, не подавав. Причини неявки не повідомив. 
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомили. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 11 червня 2025 року працівниками Державної екологічної інспекції у Львівській області на території Івано-Франківської селищної ради проведено захід із запобігання та виявлення адміністративних правопорушень при недотриманні вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Під час проведення вказаного заходу в АДРЕСА_1 , за координатами 49.88023 ПН, 23.85922 СХ виявлено та обліковано 28 дерев різних порід, пошкоджених до ступеня припинення росту, у зв`язку із чим щодо ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.65 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.65 КУпАП незаконна порубка і пошкодження дерев або чагарників, а також інші визначені цією нормою дії тягнуть за собою адміністративну відповідальність.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП, полягає, зокрема, у незаконній порубці або пошкодженні дерев чи чагарників.
Верховний Суд у постанові від 11 червня 2020 року у справі №564/573/17 зазначив, що незаконна порубка дерев і чагарників може здійснюватися лише умисно, тоді як інші дії, передбачені ст.65 КУпАП, можуть бути вчинені як умисно, так і з необережності.
Відтак доводи сторони позивача про те, що відповідачем не доведено саме умисної форми вини ОСОБА_3 , самі по собі не свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_3 інкриміновано, серед іншого, саме пошкодження дерев до ступеня припинення росту.
За результатами розгляду матеріалів справи 12 червня 2025 року Державною екологічною інспекцією у Львівській області винесено постанову №413-05, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.65 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 020,00 грн.
Судом також встановлено, що відповідно до польової перелікової відомості та здійсненого на її підставі розрахунку зафіксовано пошкодження до ступеня припинення росту 28 дерев різних порід та діаметрів. Розмір заподіяної шкоди визначено у сумі 12 332,00 грн.
При цьому суд звертає увагу, що розрахунок розміру шкоди не є самостійним доказом вини особи, однак є одним із документів, складених за результатами встановлених під час проведення заходу обставин, та підлягає оцінці разом з іншими матеріалами адміністративної справи.
За змістом ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган або посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі №164/1585/17, предметом якої також було оскарження постанови державного інспектора про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.65 КУпАП, виходив із необхідності оцінювати всю сукупність матеріалів адміністративної справи, а не окремий доказ ізольовано. У тій справі Верховний Суд погодився з висновком про правомірність постанови, оскільки зібрані матеріали у своїй сукупності були достатніми для встановлення відповідних обставин.
Відтак саме по собі заперечення ОСОБА_3 факту вчинення правопорушення не спростовує відомостей, зафіксованих уповноваженими посадовими особами у матеріалах адміністративної справи.
Згідно доводів сторони позивача зазначається, що ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку із чим був позбавлений можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, зокрема завчасно підготуватися до розгляду справи та скористатися правничою допомогою адвоката.
Суд не може погодитися із такими доводами.
З дослідженого судом протоколу про адміністративне правопорушення від 11 червня 2025 року вбачається, що в ньому безпосередньо зазначено: розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 12 червня 2025 року , о 10 год. 00 хв., у приміщенні Державної екологічної інспекції у Львівській області за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 98. Протокол складено щодо ОСОБА_3 , який був присутній під час його складення та особисто підписав відповідний документ.
Отже, матеріалами справи спростовується твердження позивача про те, що йому взагалі не було відомо про дату, час та місце розгляду справи.
Статтею 268 КУпАП передбачено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правничою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правничої допомоги, а також оскаржувати постанову у справі.
Цією ж нормою передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а за її відсутності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення такої особи про місце і час розгляду справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Таким чином, законодавець не лише гарантував ОСОБА_3 право користуватися правничою допомогою адвоката, знайомитися з матеріалами справи, подавати докази та пояснення, а й прямо передбачив процесуальний механізм, яким особа може скористатися у разі необхідності додаткового часу для реалізації таких прав, а також заявлення клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, а також чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законного представника і адвоката.
Отже, якщо ОСОБА_3 після отримання 11 червня 2025 року інформації про призначення розгляду справи на 10 год. 00 хв. , 12 червня 2025 року вважав, що одного дня йому недостатньо для підготовки до розгляду справи, пошуку та залучення адвоката, ознайомлення з матеріалами адміністративного провадження, підготовки пояснень або збирання і подання доказів, він був вправі заявити про це посадовій особі Державної екологічної інспекції та просити відкласти розгляд справи на іншу дату.
Відповідно до загального правила, встановленого ст.277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Відтак у разі надходження від ОСОБА_3 клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю залучення адвоката, ознайомлення з матеріалами чи належної підготовки до захисту встановлений законом строк розгляду цієї категорії справ об`єктивно допускав можливість перенесення її розгляду в межах встановленого законом строку.
Разом із тим у матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 , будучи обізнаним про дату, час та місце призначеного розгляду, звертався до відповідача із клопотанням про його відкладення.
Також відсутні докази того, що ОСОБА_3 повідомляв посадову особу Інспекції про недостатність часу для підготовки до розгляду справи, про необхідність залучити адвоката, просив надати додатковий час для отримання правничої допомоги, ознайомлення з матеріалами справи чи збирання доказів.
Не встановлено судом і обставин, які б свідчили, що ОСОБА_3 намагався реалізувати будь-яке із передбачених ст.268 КУпАП прав, однак Державною екологічною інспекцією у Львівській області йому в цьому було відмовлено чи створено відповідні перешкоди.
За таких обставин суд розмежовує позбавлення особи процесуального права суб`єктом владних повноважень та невикористання особою наданої законом процесуальної можливості.
Суд при цьому не виходить із того, що проміжок часу в один день у будь-якій справі та за будь-яких обставин є достатнім для підготовки особи до розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Водночас визначальним є те, що ОСОБА_3 особисто був обізнаний про дату, час та місце майбутнього розгляду, мав передбачене законом право заявляти клопотання та користуватися правничою допомогою адвоката, а законодавчо встановлений строк розгляду справи допускав можливість її відкладення. Незважаючи на це, ОСОБА_3 не повідомив уповноважений орган про необхідність надання йому додаткового часу для реалізації відповідних прав та не заявив клопотання про відкладення розгляду справи.
Тому сам лише факт того, що розгляд справи відбувся наступного дня після складення протоколу, за конкретних встановлених у цій справі обставин не доводить, що ОСОБА_3 був фактично позбавлений можливості реалізувати передбачені ст.268 КУпАП права, у тому числі право на правничу допомогу.
Суд також враховує, що передбачене ст.277-2 КУпАП правило про вручення повістки не пізніш як за три доби до дня розгляду справи законодавець безпосередньо сформулював щодо повістки особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, на розгляд справи в суді.
Натомість справа щодо ОСОБА_3 розглядалася 12 червня 2025 року не судом, а уповноваженою посадовою особою Державної екологічної інспекції у Львівській області.
Відтак триденний строк, визначений ст.277-2 КУпАП для вручення повістки про розгляд справи в суді, не може механічно розглядатися як передбачений КУпАП мінімальний строк повідомлення про розгляд справи Державною екологічною інспекцією.
Водночас це не звільняє уповноважений орган від обов`язку забезпечити особі реальну можливість скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП.
Саме тому суд оцінює не лише формальний проміжок часу між складенням протоколу та розглядом справи, а всю сукупність обставин: спосіб повідомлення ОСОБА_3 , факт його особистого ознайомлення з датою, часом та місцем розгляду, можливість заявити клопотання про відкладення, законодавчу можливість такого відкладення та наявність чи відсутність перешкод з боку відповідача у реалізації права на захист.
Верховний Суд у справі №564/573/17 також виходив із того, що за наявності належного повідомлення особи про дату, час і місце розгляду та забезпечення їй можливості подати докази й пояснення розгляд справи за її відсутності не свідчить сам по собі про порушення ст.268 КУпАП.
Таким чином, суд не встановив такого порушення процедури розгляду справи, яке у конкретних обставинах цієї справи призвело б до фактичного позбавлення ОСОБА_3 гарантованого законом права на захист та могло б бути самостійною підставою для скасування постанови.
Суд вважає за необхідне окремо оцінити доводи позовної заяви про те, що ОСОБА_3 фактично отримав можливість захистити свої права лише після одержання представником матеріалів на адвокатський запит. Оскаржувану постанову винесено 12 червня 2025 року. У зв`язку з несплатою штрафу у встановлений строк постанову було направлено на примусове виконання. З офіційної інформації Шевченківського відділу державної виконавчої служби вбачається, що 10 липня 2025 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №78575065 саме з примусового виконання постанови Державної екологічної інспекції у Львівській області №413-05 від 12 червня 2025 року. Одночасно визначено мінімальні витрати виконавчого провадження та накладено арешт на рахунки боржника. 11 липня 2025 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна ОСОБА_3 , зокрема його транспортних засобів. У подальшому борг ОСОБА_3 за виконавчим документом було сплачено повністю. 24 вересня 2025 року виконавче провадження №78575065 закінчено у зв`язку з повним виконанням, арешти з рахунків боржника знято та припинено розшук його майна. Загальна сума надходжень у виконавчому провадженні становила 1 572,00 грн, з яких: 1 020,00 грн - сума боргу за виконавчим документом, 102,00 грн - виконавчий збір, 450,00 грн - витрати виконавчого провадження.
Зазначені обставини мають істотне значення для оцінки тверджень позивача про необізнаність із фактом притягнення його до адміністративної відповідальності.
Особа, щодо якої здійснюється примусове виконання конкретної постанови, арештовуються рахунки, оголошується розшук майна та врешті повністю сплачується заборгованість за відповідним виконавчим документом, об`єктивно не може вважатися такою, яка до одержання адвокатом матеріалів на подальший адвокатський запит взагалі не була обізнана про факт притягнення її до адміністративної відповідальності.
При цьому суд не встановлює мотивів, якими керувався ОСОБА_3 , сплачуючи відповідні кошти, та не розцінює таку сплату як відмову від права на судове оскарження.
Однак подальше отримання представником копій документів не змінює об`єктивно встановлених обставин, які свідчать про значно ранішу обізнаність ОСОБА_3 із фактом існування постанови та її примусового виконання.
Така поведінка оцінюється судом виключно у сукупності з іншими доказами та насамперед у контексті перевірки твердження позивача про те, що він не знав про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Судом також встановлено, що Державною екологічною інспекцією у Львівській області здійснено розрахунок розміру шкоди, завданої внаслідок пошкодження зелених насаджень, у сумі 12 332,00 грн.
Разом із тим суд звертає увагу, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 постановою №413-05 від 12 червня 2025 року, становило 1 020,00 грн штрафу.
Розрахована шкода у сумі 12 332,00 грн не є адміністративним стягненням, накладеним оскаржуваною постановою.
З відповіді Державної екологічної інспекції у Львівській області на адвокатський запит також вбачається, що позов про стягнення з ОСОБА_3 шкоди у сумі 12 332,00 грн Інспекцією не подавався.
Отже, питання існування майнової вимоги щодо відшкодування шкоди та питання законності постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є тотожними.
Наявність розрахунку шкоди чи претензії про її добровільне відшкодування сама по собі не свідчить про незаконність постанови №413-05.
Суд також бере до уваги хронологію подій: адміністративне стягнення було накладено у червні 2025 року, постанова була звернута до примусового виконання, відповідний борг сплачено, а активне оспорювання законності притягнення до адміністративної відповідальності відбулося у подальшому.
При цьому суд не робить висновку про суб`єктивні мотиви такої поведінки ОСОБА_3 , однак наведена послідовність подій додатково не узгоджується із твердженням про те, що до отримання матеріалів представником ОСОБА_3 не був обізнаний із самим фактом притягнення його до адміністративної відповідальності.
За змістом ч.2 ст.19 Конституції України суб`єкти владних повноважень зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок органу при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі №164/1585/17, перевіряючи законність постанови державного інспектора екологічної інспекції за ст.65 КУпАП, погодився з висновком про правомірність притягнення до відповідальності за наявності сукупності належних доказів та дотримання посадовою особою порядку розгляду справи.
У постанові від 11 червня 2020 року у справі №564/573/17 Верховний Суд також підтвердив, що обставини правопорушення за ст.65 КУпАП встановлюються на підставі всієї сукупності належних та допустимих доказів, а належне повідомлення особи забезпечує їй можливість подати свої пояснення та докази.
Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, суд враховує, що ОСОБА_3 був безпосередньо присутнім при складенні протоколу 11 червня 2025 року, та у протоколі зазначено конкретні дату, час та місце розгляду справи - 12 червня 2025 року, о 10:00 за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 , будучи обізнаним про розгляд справи наступного дня, мав передбачене ст.268 КУпАП право заявити клопотання про відкладення розгляду справи, у тому числі у зв`язку з необхідністю залучення адвоката, ознайомлення з матеріалами справи чи підготовки доказів.
Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.65 КУпАП, не належало до справ, які підлягали обов`язковому розгляду протягом однієї доби, а тому передбачений ст.277 КУпАП строк дозволяв за наявності відповідного клопотання перенести розгляд справи.
Зокрема, матеріали справи не містять доказів подання ОСОБА_3 клопотання про відкладення розгляду, прохання про надання додаткового часу для залучення адвоката чи ознайомлення з матеріалами, а також матеріали справи не містять доказів того, що відповідач відмовив ОСОБА_3 у реалізації відповідних прав.
Висновок щодо законності оскаржуваної постанови ґрунтується на сукупності матеріалів адміністративної справи, тоді як факт виконання постанови має значення для оцінки окремого доводу про необізнаність позивача.
Зі змісту позовної заяви та наданих на її підтвердження матеріалів суд не встановив обставин, які б спростовували висновки відповідача або свідчили про такі істотні порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, що зумовлювали б необхідність скасування постанови №413-05.
Зокрема, сам факт призначення розгляду справи на наступний день після складення протоколу, за встановлених судом обставин, не свідчить про автоматичне порушення права ОСОБА_3 на захист, оскільки він був особисто повідомлений про розгляд, мав право заявити клопотання про його відкладення, законодавчий строк допускав можливість такого відкладення, однак ОСОБА_3 не скористався відповідним процесуальним механізмом та не повідомив відповідача про необхідність додаткового часу для залучення адвоката чи підготовки до розгляду справи.
Саме по собі незадоволення особи результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення, подальше заперечення нею встановлених органом обставин або виникнення пов`язаної з відповідним правопорушенням майнової вимоги не є підставою для скасування постанови, якщо під час судового розгляду не встановлено її протиправності.
За таких обставин суд приходить до висновку, що Державна екологічна інспекція у Львівській області при винесенні постанови №413-05 від 12 червня 2025 року діяла у межах наданих повноважень, а матеріали адміністративної справи у своїй сукупності були достатніми для прийняття рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.65 КУпАП.
Відтак правові підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд вправі, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
З огляду на наведене, оцінивши докази відповідно до вимог КАС України в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 65, 245, 251, 268, 277, 278, 280 КУпАП, суд, 
п о с т а н о в и в : 
у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 , як правонаступника ОСОБА_3 , до Державної екологічної інспекції у Львівській області, третя особа - Державне агентство лісових ресурсів України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту виготовлення повторного його тексту, безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Сторони в справі:
Позивачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: Державна екологічна інспекція у Львівській області, місцезнаходження: м. Львів, вул. Стрийська, 98, ЄДРПОУ:38057086.
Третя особа: Державне агентство лісових ресурсів України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9-А, ЄДРПОУ: 37507901.
Повний текст рішення виготовлено та оолошено 14.09.2026.

Суддя | | І.  Є.  Зима