Справа № 336/1848/26
Пр.2-о/336/166/2026 
15.07.26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання Коваль О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу №336/1848/26 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: Оріхівська міська рада Пологівського району Запорізької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, подану в порядку окремого провадження, -
за відсутності учасників справи, - 

ВСТАНОВИВ:

26.02.2026 заявниці за допомогою засобів поштового листування звернулися до суду із заявою, відповідно до якої просять суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва про право власності на житло від 24.01.1997 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виданого Державним малим підприємством "Імпульс" м. Оріхів згідно з розпорядженням виконкому Оріхівської міської ради народних депутатів Запорізької області від 16.01.1997 №23 та технічного паспорта від 25.12.1996, який є складовою частиною цього свідоцтва.
За змістом заяви звернення до суду обґрунтовано відсутністю іншої можливості підтвердити юридичний факт належності заявницям вказаних правовстановлюючих документів. 
Так, в обґрунтування заяви зазначено, що заявниця ОСОБА_3 є матір?ю ОСОБА_4 , ОСОБА_2 01.10.1992 родина заявниць отримала 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 24.01.1997 Державним малим підприємством «Імпульс» м. Оріхів видано свідоцтво про право власності на житло, в якому прізвища заявниць зазначені із помилкою « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_5 » для кожної зі співвласниць відповідно. Характеристики квартири вказані у технічному паспорті на житло. Батько заявниць ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_3 – ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі квартира, приналежна заявницям, пошкоджена у зв?язку із військовими діями. Відповідно, заявниці звернулись до ЦНАП Оріхівської міської ради Пологівського району Запорізької області з метою державної реєстрації свідоцтва про право власності на житло в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі пошкодженого та знищеного майна, проте у зв?язку із наявними розбіжностями у прізвищах у вказаних документах внесення відомостей унеможливлено.
Таким чином, оскільки усунути вказану помилку в інший спосіб не є можливим, як і врегулювати питання в позасудовому порядку без встановлення відповідного юридичного факту, із посиланням на ст. 4, 13, 293, 294, 315 ЦПК України, сторона заявників просить задовольнити заяву.
Ухвалою судді від 18.03.2026 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, визначено дату, час та місце проведення судового засідання.
Ухвалою суду від 30.04.2026 постановлено визнати явку сторін по справі: заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 під час розгляду справи обов`язковою, зобов`язано заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надати до суду оригінали документів, копії яких додані до суду разом з заявою про встановлення факту правовстановлюючого документу та докази звернення до Державного малого підприємства "Імпульс" в часі до звернення до суду.
Так, судом встановлено, що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, подану в порядку окремого провадження, подано трьома заявниками: Булавіною С.А., ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однак додані до заяви документи засвідчені лише однією заявницею – ОСОБА_1 , що викликає у суду сумнів щодо надання до заяви документів, про які обізнані всі заявники по справі. Крім того, до справи не додано доказів звернення до Державного малого підприємства "Імпульс" із підтвердженням неможливості захисту прав заявників в позасудовому порядку.
Заявниці згідно з заявами, вх.№ від 02.07.2026, просять розглядати справу за їх відсутності, заяву підтримують, просять задовольнити. 
Під час дослідження доказів судом встановлено, що кожною з заявниць засвідчено дійсність відповідної копії кожного з приналежних їм документів, долучених до справи, крім того, на виконання ухвали суду долучено засвідчену копію відповіді КП «Імпульс», тому судом ухвалено здійснювати розгляд справи за відсутності заявниціь, з урахуванням наявних доказів на користь вимог заяви.
Представник заінтересованої особи в особі представника за довіреністю Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області О.Побережної, уповноваженої на представництво адміністрації в суді начальником вказаної військової адміністрації М. Вініченком за вх.№ від 08.04.2026 відповідно до ст.43, 223 ЦПК України просить розглянути справу без участі заінтересованої особи, заяву підтримує, не заперечує проти її задоволення.
Суд враховує, що згідно з Постановою Верховної Ради України «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Бердянському, Василівському, Мелітопольському та Пологівському районах Запорізької області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану» від 02.05.2023 року №3059-ІХ начальники Осипенківської, Софіївської сільських, Чернігівської селищної військових адміністрацій Бердянського району, Благовіщенської, Малобілозерської сільських, Степногірської селищної, Дніпрорудненської, Енергодарської, Кам`янсько-Дніпровської міських військових адміністрацій Василівського району, Новобогданівської, Плодородненської сільських військових адміністрацій Мелітопольського району, Воскресенської, Преображенської, Смирновської сільських, Кам`янської, Комиш-Зорянської, Розівської селищних, Молочанської, Оріхівської міських військових адміністрацій Пологівського району Запорізької області: крім повноважень, віднесених до їх компетенції Законом України "Про правовий режим воєнного стану", здійснюють повноваження відповідних сільських, селищних, міських рад, їх виконавчих комітетів, відповідних сільських, селищних, міських голів.
Судом не встановлено підстав для відкладення розгляду справи згідно з положеннями ст.223, 240 ЦПК України, з урахуванням позиції сторони учасників справи та наявних у її матеріалах доказів. Неявка учасників справи не перешкоджає її розгляду.Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було, відповідні клопотання не заявлено.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із тим, що розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Розглянувши заяву, всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі письмові докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що подана заява підлягає задоволенню частково на підставі таких встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. (п.6 ч.1 ст.315, ч.2,3 ст.315 ЦПК України).
За нормою ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Згідно з ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
За даними засвідченої копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 12.08.1977, батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_6 , ОСОБА_3 (російською мовою). Вказані особи (батьки заявниці ОСОБА_7 ) перебували у шлюбі з 28.08.1976, як видно з даних засвідченої копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 28.08.1976. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила прізвище на « ОСОБА_8 » у зв?язку із укладенням шлюбу, що видно з засвідченої копії свідоцтва про одруження НОМЕР_3 від 15.11.2003. 
Згідно з актовим записом про народження від 07.02.1981, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .
За матеріалами справи, зокрема, відповідями на запит суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у АДРЕСА_1 , наразі отримали статус внутрішньо переміщених осіб, фактично проживають у м.Запоріжжі. Заявниця ОСОБА_1 зареєстрована за місцем проживання у м.Запоріжжі (адреси наведені у реквізитах сторін в резолютивній частині рішення).
Батько ОСОБА_4 , ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про смерть НОМЕР_6 міститься у додатках до заяви). 
Згідно з копією ордера №138, виданого виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Оріхів 01.10.1992, ОСОБА_6 (російською мовою), родина якого складається з 4 осіб, має право на заселення 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_3 відповідно до рішення виконкому ради народних депутатів №260 від 28.09.1992. До складу сім?ї відносяться дружина ОСОБА_3 , 1952 р.н., доньки ОСОБА_7 , 1977 р.н., ОСОБА_2 , 1980 р.н.
Державним малим підприємством «Імпульс» 24.01.1997 видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира, розташована у АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві власності ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 в рівних частках. Квартира є приватизованою. Загальна площа квартири - 44,4 кв.м. Характеристика квартири та її обладнання наведені у технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва. Свідоцтво видано згідно з розпорядженням від 16.01.1997 №23. Свідоцтво засвідчено підписом керівника органу приватизації та печаткою виконавчого комітету ради народних депутатів м.Оріхів.
До заяви долучено копію технічного паспорту, який містить у графі власників дані про вище вказане свідоцтво, а також П.І.Б. співвласників, прізвища яких зазначені як « ОСОБА_5 ». Загальна площа квартири 44,4 кв.м., житлова площа – 27,6 кв.м. Копія прошита та засвідчена КП «Імпульс».
Також до справи долучено копії приватизаційних платіжних доручень на ім?я кожної з заявниць (№3396 від 13.06.1997, №3181 від 27.03.1997, №3182 від 27.03.1997), згідно з якими ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідно, доручають Оріхівському відділу ощадбанку №3011 переказати приналежні житлові чеки у вказаному у дорученнях розмірі Оріхівському міськвиконкому. Доручення містять паспортні дані та дані свідоцтва про народження заявниць, назву органу приватизації - МП «Імпульс», реєстраційний номер свідоцтва про право власності на житло від 24.01.1997, відмітку банку про проведення операції 13.06.1997, 02.04.1997 та 29.03.1997 відповідно.
За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказаний вище об?єкт нерухомості не був предметом спору в порядку цивільного судочинства, виявлені рішення стосувались лише нежитлового приміщення за вказаною адресою. При цьому, судом здійснювався пошук за старою (до перейменування) та новою (після перейменування) назвами вулиці.
Як видно з долученої стороною заявників 19.06.2026 на виконання ухвали суду засвідченої заявницями, копії відповіді ТОВ «КП Імпульс» від 20.02.2026, скерованої ОСОБА_9 , за результатами розгляду її заяви щодо внесення змін до свідоцтва про право власності на житло від 24 січня 1997 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відносно прізвищ власників, - повідомляється, що на даний час орган приватизації, який діяв в 1997 році, не існує, тому внести зміни в свідоцтво підприємство не має можливості. Підприємство надає лише інформацію, за ким зареєстровано нерухоме майно станом на 31.12.2012. Згідно матеріалів ТОВ «КП Імпульс» станом на 31.12.2012 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано та належить ОСОБА_6 1/4, ОСОБА_3 1/4, ОСОБА_7 1/4, ОСОБА_2 1/4. На підставі правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло від 24 січня 1997 року дані правовстановлюючі документи в ТОВ «КП Імпульс» зареєстровано (на паперових носіях) 24 січня 1997 року в реєстровій книзі N3 за р.N1157.
У даній справі предметом розгляду є встановлення факту належності заявницям вказаних документів – свідоцтва про право власності на житло та технічного паспорту, прізвища заявниць у яких зазначено із помилкою « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_5 », що унеможливлює реалізацію майнових заявниць, а саме державну реєстрацію права власності та отримання компенсації за зруйноване (пошкоджене) житло (в разі підтвердження даних відомостей в установлений чинним законодавством спосіб). При цьому, заявниці вважають й свідоцтво, і технічний паспорт правовстановлюючими документами. 
Разом з цим, задовольняючи заяву частково, суд виходить з наступних нормативних положень.
Частинами 1, 2, 4 ст. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).
Відповідно до п.2, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.
При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що на час видачі свідоцтва про право власності на житло, зазначене вище, до нього були внесені відомості щодо заявниць та їх батька ОСОБА_6 , який помер в часі пізніше, відповідно до даних документів, що посвідчують їх особу (свідоцтва про народження та паспортів громадянина України), але з технічною помилкою, зокрема, беручи до уваги зміст приватизаційних доручень, що долучені заявницями, а також документи на підтвердження їх особи.
Достовірність виданого свідоцтва, беручи до уваги його зміст, дані технічного паспорта, приватизаційних доручень, а також відповідь КП «Імпульс», не викликає у суду розумних сумнівів та підтверджує приватизацію квартири саме заявницями та їх батьком, набуття ними права власності на вказаний об?єкт нерухомості в порядку приватизації.
Суд зауважує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у певному правовстановлюючому документі, адже допущення неточностей та помилок з вини певної посадової особи не може бути підставою для позбавлення заявниць їх конституційного права. 
Так, за змістом ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Суд враховує, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
– факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
– встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
– заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
– чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).
Відтак, у судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Як зауважено Верховним Судом у постанові від 20 серпня 2018 року у справі № 545/1472/17 (провадження № 61-1584св17): «при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства».
Так, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши наявні письмові докази, суд дійшов висновку про те, що факт належності зазначеного правовстановлюючого документа (свідоцтва про право власності на житло) заявницям знайшов своє підтвердження, тому вважає за необхідне заяву в цій частині задовольнити, оскільки захист майнових прав заявниць в інший спосіб, крім судового, неможливий.
Щодо встановлення факту належності заявницям технічного паспорта, суд наголошує на такому.
Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 24.05.2001 № 127, зареєстрованим в МЮУ 10 липня 2001 р. за № 582/5773, затверджено Інструкцію про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. За змістом Інструкції технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику. Технічний паспорт має бути прошнурований, пронумерований та скріплений підписом керівника суб`єкта господарювання, який проводив інвентаризацію, а також підписом виконавця робіт і контролера із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна;
П. 1,2,3 розділу XI унормовано, що внесення змін до інвентаризаційних справ проводиться зберігачем. Всі виправлення, доповнення в технічних паспортах скріплюються підписом керівника суб`єкта господарювання (для юридичних осіб). За наявності змін у складі, плануванні та технічному стані об`єкта виготовляється новий технічний паспорт.
На даний час в цьому контексті питання технічної інвентаризації врегульовуються Постановою КМУ від 12 травня 2023 р. №488 «Деякі питання проведення технічної інвентаризації», згідно з якою технічний паспорт - документ, що складається з текстових та графічних матеріалів, які містять інформацію про склад, фактичну площу, об`єм, технічний стан об`єкта нерухомого майна, виготовлених на підставі матеріалів технічної інвентаризації за результатами технічної інвентаризації на дату її проведення. При цьому, відповідно до п.5 технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна проводиться виконавцем у випадках, передбачених Законом України “Про регулювання містобудівної діяльності”, відповідно до вимог цього Порядку, будівельних норм і правил, затверджених згідно із законодавством. Технічна інвентаризація поділяється на первинну або повторну. Первинною є технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна, яка проводиться вперше. Повторною є технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна, яка визначає зміни характеристик об`єкта нерухомого майна за певний період часу.
Як встановлено у свідоцтві про право власності, приналежність якого заявницям встановлюється судом у даній справі, - характеристика квартири та її обладнання наведені у технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва. 
Водночас, останній (технічний паспорт) не є правовстановлюючим документом, оскільки не є підставою для набуття права власності, а також для державної реєстрації права власності, що прямо слідує з приписів ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а лише є результатом технічної інвентаризації на дату її проведення.
Враховуючи наведене, перевіривши наявні письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви в частині встановлення факту приналежності заявницям технічного паспорта на зазначений об?єкт нерухомості.
Суд виходить з того, що окреме провадження є безспірним, оскільки в ньому не розглядається матеріально-правовий спір, а можуть встановлюватися тільки факти та стани, які мають юридичне значення, а також підтверджуватися наявність чи відсутність неоспорюваних прав. Так, встановлення факту, з приводу якого заявниці звернулись до суду, не пов`язується на час розгляду справи з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати за загальним правилом не відшкодовуються. Відповідно, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, залишаються за заявницями.
Керуючись ст. 12-13, 19, 76-80, 95, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-273, 293-294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: Оріхівська міська рада Пологівського району Запорізької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, подану в порядку окремого провадження, - задовольнити частково.
Встановити факт належності ОСОБА_9 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , виданого 24.01.1997 Державним малим підприємством "Імпульс" м. Оріхів згідно з розпорядженням виконкому Оріхівської міської ради народних депутатів Запорізької області від 16.01.1997 №23, що зареєстровано в ТОВ «КП Імпульс» на паперових носіях 24.01.1997 в реєстровій книзі N3 за р.N1157.
У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.
Реквізити учасників справи: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації місця проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .
ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації місця проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 .
Оріхівська міська рада Пологівського району Запорізької області, адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд.43-А, код ЄДРПОУ 20519891.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.
Рішення суду складено та підписано 15.07.2026.

Суддя Л. А. Вайнраух