РІШЕННЯ
Іменем України

22 липня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/466/26 	

Господарський суд Чернігівської області у складі Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження
За позовом: Корюківської окружної прокуратури,
вул. Шевченка, 98, м. Корюківка, Чернігівська область, 15300, код 02910114 
в інтересах держави в особі позивача: Менської міської ради
вул. Героїв АТО, 6, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, 15300, код 04061777
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНТЕР СЕРВІС ГРУП” 
пл. Спортивна, будинок 1А, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 42029949 
Предмет спору: про зобов?язання виконати умови договору

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:
не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Корюківська окружна прокуратура через підсистему “Електронний суд” звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Менської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНТЕР СЕРВІС ГРУП” про зобов?язання виконати умови Договору №512-07/2023 від 20.07.2023, укладеного з Менською міською радою щодо об?єкта “Реконструкція вуличної водопровідної мережі по вул. Сіверський шлях від перехрестя з вул. Вокзальна до перехрестя з вул. Довженка та по вул. Довженка в м. Мена Чернігівської області (код ДК 021:2015 45330000-9 Водопровідні та санітарно-технічні роботи)”, зокрема, щодо передачі загального та спеціального журналів робіт, а також підписання Акту готовності об?єкту до експлуатації, створеного в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; зобов?язано Товариство з обмеженою відповідальністю “ЕНТЕР СЕРВІС ГРУП” у триденний строк з дня отримання ухвали зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України, а також попереджено його про процесуальні наслідки такої нереєстрації; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті.
Ухвала суду від 27.05.2026 доставлена прокуратурі та позивачу до їх Електронних кабінетів у підсистемі “Електронний суд” ЄСІКС 27.05.2026 о 18:11, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Ухвала суду від 27.05.2026, направлена відповідачу (код ЄДРПОУ 42029949) рекомендованою поштовою кореспонденцією на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: пл. Спортивна, будинок 1А, м. Київ, 01601, повернулась неврученою на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку “адресат відсутній за вказаною адресою”. Датою проставлення у поштовій довідці такої відмітки є 01.06.2026.
Пунктом 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено, зокрема, у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Суд відзначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 27.06.2023 у справі № 910/4473/21 (910/19757/21).
Таким чином, у розумінні п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання заяв по суті, а днем вручення ухвали суду від 27.05.2026 є 01.06.2026.
Відповідач відноситься до категорії осіб, зазначених у ч. 6 ст. 6 ГПК України та п. 10 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, які в обов`язковому порядку мають зареєструвати електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» в ЄСІТС.
Проте, як встановив суд, у порушення приписів ч.6 ст. 6 ГПК України Електронний кабінет відповідачем не зареєстровано. Жодних заяв чи клопотань щодо неможливості здійснення такої реєстрації з об`єктивних причин від відповідача до суду не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, усі негативні наслідки, пов`язані з нереєстрацію Електронного кабінету, та як наслідок неотриманням судових рішень через Електронний суд, несе відповідач.
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч умовам договору та вимогам законодавства у сфері містобудівної діяльності, не забезпечив передачу замовнику виконавчої документації, у тому числі загального та спеціального журналів робіт, а також не здійснив підписання Акту готовності об?єкту до експлуатації, створеного в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, що є підставою для визнання протиправної діяльності відповідача та зобов??язання його виконати передбачені договором і законом обов?язки.
Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений судом процесуальний строк до суду не надходило.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом процесуальний строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами. 

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.
Господарський суд Чернігівської області розглядав справу №927/839/25 за позовом керівника Корюківської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі: Менської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ентер Сервіс Груп” про стягнення 1 420 814,56 грн пені за порушення відповідачем умов Договору №512-07/2023 від 20.07.2023 в частині введення в дію об`єкта “Реконструкція вуличної водопровідної мережі по вул. Сіверський шлях від перехрестя з вул. Вокзальна до перехрестя з вул. Довженка та по вул. Довженка в м. Мена Чернігівської області (код ДК 021:2015 45330000-9 Водопровідні та санітарно-технічні роботи)”.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.11.2025 у справі №927/839/25, яке набрало законної сили 02.12.2025, позов задоволено частково, на підставі п. 8.7. Договору за порушення строків введення в дію об`єкту з вини підрядника за період прострочення з 01.11.2024 по 25.04.2025, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Ентер Сервіс Груп” на користь Менської міської ради 1 366 466,46 грн пені; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Ентер Сервіс Груп” на користь Чернігівської обласної прокуратури 20 497,00 грн судового збору. 
02.12.2025 Господарським судом Чернігівської області видано накази на примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.11.2025 у справі №927/839/25.
Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи те, що у справі №927/839/25 та у цій справі беруть участь особи, щодо яких встановлено певні обставини, факти, які встановлені рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.11.2025 у справі №927/839/25 та входять до предмету доказування в межах даної справи, є преюдиціальними та не підлягають доведенню знову в межах даної справи.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.11.2025 у справі №927/839/25 встановлено, що: « 23.06.2023 Менською міською радою оприлюднено оголошення про закупівлю робіт з реконструкції вуличної водопровідної мережі по вул. Сіверський шлях від перехрестя з вул. Вокзальна до перехрестя з вул. Довженка та по вул. Довженка в м. Мена Чернігівської області (код ДК 021:201545330000-9 Водопровідні та санітарно-технічні роботи), з очікуваною вартістю закупівлі у розмірі 4 099 554,40 грн.
За результатами проведення закупівлі, між Менською міською радою (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕНТЕР СЕРВІС ГРУП” (Підрядник) укладено договір № 512-07/2023 від 20.07.2023 (далі - Договір).
Згідно з п 1.1. Договору підрядник зобов`язується в обумовлений термін і у відповідності до замовлення і вимог проектно-кошторисної документації, будівельних норм та правил виконати роботи щодо об`єкта “Реконструкція вуличної водопровідної мережі по вул. Сіверський шлях від перехрестя з вул. Вокзальна до перехрестя з вул. Довженка та по вул. Довженка в м. Мена Чернігівської області (код ДК 021:2015 45330000-9 Водопровідні та санітарно - технічні роботи)”, а замовник приймає об`єкт і здійснює фінансування прийнятих робіт.
Відповідно до п. 2.1. Договору загальна вартість робіт, що підлягає виконанню за договором, визначена на підставі твердої ціни, складає 3 882 007,00 грн.
Згідно з п. 5.1. Договору розрахунки проводяться тільки за фактично виконані роботи після підписання замовником представлених підрядником належно оформлених актів виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідкою (форма Кб-3), рахунку на оплату, шляхом проміжних платежів, протягом 30-ти календарних днів, за умови наявності бюджетних асигнувань.
Кінцеві розрахунки здійснюються Замовником після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт протягом 30-ти днів за умови наявності бюджетних призначень. У випадку порушення термінів здачі об`єкта в експлуатацію з вини підрядника, інфляційне подорожчання робіт, що виникло після цих термінів, підряднику не компенсується (п. 5.3 Договору). 
Згідно з підпунктом 4.1.1. п. 4.1 Договору замовник має право вимагати від підрядника виправлення за власний рахунок у встановлений строк неякісно виконаних робіт, та робіт проведених з відхиленням від проекту чи з порушенням будівельних норм.
Відповідно до підпункту 4.4.4. п. 4.4. Договору підрядник зобов`язаний вести всю виконавчу документацію, що передбачена діючими нормами і правилами визначити осіб, відповідальних за їх ведення та на вимогу замовника надавати її для ознайомлення.
Відповідно до п. 6.6. Договору підрядник у порядку, визначеному нормативними документами та цим договором, веде та передає замовнику після завершення робіт документацію про виконання цього Договору.
Згідно з п. 6.15. Договору, датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття замовником. Виконання може бути закінчено достроково тільки за згодою замовника.
Відповідно до п. 8.7. Договору за порушення строків введення в дію об`єкту з вини підрядника, останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,2 % за кожний день затримки від договірної ціни.
Виплата штрафів, санкцій і компенсація збитків не звільняє сторони від виконання зобов`язань згідно з Договором (п.8.8. Договору).
За результати виконання робіт згідно з Договором № 512-07/2023 від 20.07.2023, між сторонами підписано акти приймання будівельних робіт від 20.11.2023, 08.12.2023 та 21.12.2023 та проведено оплату в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями №2170 від 20.11.2023 на суму 1 773 606,46 грн, №2334 від 08.12.2023 на суму 573900,32 грн та №2524 від 21.12.2023 на суму 1 534 500,22 грн.
Менською міською радою, як замовником, виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі, однак, введення об`єкта “Реконструкція вуличної водопровідної мережі по вул. Сіверський шлях від перехрестя з вул. Вокзальна до перехрестя з вул. Довженка та по вул. Довженка в м. Мена Чернігівської області (код ДК 021:2015 45330000-9 Водопровідні та санітарно - технічні роботи)” в експлуатацію не здійснено. Зокрема, відповідачем не здійснено підписання Акту готовності об`єкта до експлуатації, який створено в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, а також не забезпечено передачу Менській міській раді загального та спеціального журналів робіт.
Так, 26.03.2024 Менською міською радою, створено в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва акт готовності об`єкта до експлуатації за №АС01:8509-7042-2083-7415, який передано на підписання ТОВ “ЕНТЕР СЕРВІС ГРУП” через електронний кабінет користувача Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. 
Вказаний акт готовності представником відповідача не підписано.
15.01.2025 в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва повторно створено акт готовності об`єкта до експлуатації за №АС01:6067-3460-8485-7120 та передано на підписання ТОВ “ЕНТЕР СЕРВІС ГРУП” через електронний кабінет користувача. 
Даний акт готовності представником відповідача також не підписано.
Менською міською радою складено службові записки від 01.10.2024, 30.05.2025 про те, що вирішення питання щодо введення об`єкту реконструкції в експлуатацію шляхом телефонних переговорів з керівником ТОВ “ЕНТЕР СЕРВІС ГРУП” не призвело до підписання акту готовності та передачі останнім загального та спеціального журналів робіт.
19.09.2024 Менська міська рада звернулась до ТОВ “ЕНТЕР СЕРВІС ГРУП” з листом-претензією №04-20/1765 щодо неналежного виконання умов Договору №512-07/2023 від 20.07.2023 та надання Загального журналу робіт та акту прихованих робіт. 
Вказаний лист повернуто на адресу позивача з відміткою “за закінченням терміну зберігання”, зазначені у листі документи не надано позивачу.
04.10.2024 Менська міська рада повторно звернулась до ТОВ “ЕНТЕР СЕРВІС ГРУП” з листом-претензією №04-20/1868 щодо неналежного виконання умов Договору №512-07/2023 від 20.07.2023, а саме неможливістю введення в дію об`єкта реконструкції. 
Вказаний лист повернуто на адресу позивача 24.10.2024 з відміткою “за закінченням терміну зберігання”.
За доводами прокурора, Менською міською радою, як замовником, виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі, однак, введення об`єкта “Реконструкція вуличної водопровідної мережі по вул. Сіверський шлях від перехрестя з вул. Вокзальна до перехрестя з вул. Довженка та по вул. Довженка в м. Мена Чернігівської області (код ДК 021:2015 45330000-9 Водопровідні та санітарно - технічні роботи)” в експлуатацію не здійснено. Зокрема, відповідачем не здійснено підписання Акту готовності об`єкта до експлуатації, який створено в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, а також не забезпечено передачу Менській міській раді загального та спеціального журналів робіт.
19.01.2026 Печерським відділом Державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження (ВП №80016634) з примусового виконання рішення наказів Господарського суду Чернігівської області від 02.12.2025 у справі №927/839/25.
02.03.2026 Менською міською радою рекомендованою поштовою кореспонденцією направлено на адресу відповідача претензію №04-20/412 з вимогою передати загальний та спеціальний журнали робіт, а також здійснити належне підписання Акту готовності об`єкта до експлуатації, який створено в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, проте поштове відправлення повернулося неврученим з відміткою “за закінченням терміну зберігання”.
Оскільки, відповідач, всупереч п. 4.4.10., 4.4.18. Договору та вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, не забезпечив передачу замовнику виконавчої документації, у тому числі загального та спеціального журналів робіт, а також не здійснив підписання Акта готовності об`єкта до експлуатації в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, що унеможливлює введення об`єкта в експлуатацію Корюківська окружна прокуратура звернулась з даним позовом до суду.

Оцінка суду. 
Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі. 
Статтею 1 Закону України “Про прокуратуру” встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. 
Відповідно до частин 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі “Ф.В. проти Франції” (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).
Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі “Менчинська проти Російської Федерації” (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): 
“Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави”. 
При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, Суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. 
У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) “Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону” щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.
Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.
Відтак прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України). 
Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України “Про прокуратуру”.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття “інтерес держави”.
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття “інтереси держави” висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). 
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що “інтереси держави” є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття “інтереси держави” має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”.
Таким чином, “інтереси держави” охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація “інтересів держави”, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).
Відповідно до ч. 3 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. 
У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. 
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. 
Згідно з частинами 4, 7 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. 
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. 
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. 
Частина четверта статті 23 Закону України “Про прокуратуру” передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. 
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
Як зазначає прокурор, неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором, який профінансовано за рахунок бюджетних коштів, внаслідок чого введення об`єкта “Реконструкція вуличної водопровідної мережі по вул. Сіверський шлях від перехрестя з вул. Вокзальна до перехрестя з вул. Довженка та по вул. Довженка в м. Мена Чернігівської області (код ДК 021:2015 45330000-9 Водопровідні та санітарно - технічні роботи)” в експлуатацію до цього часу не здійснено, беззаперечно вказує на наявність порушень державних інтересів, що надає право прокурору для їх захисту в судовому порядку.
Використання бюджетних коштів становить значний суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб, зокрема, у даному випадку мешканців Менської територіальної громади.
Таким чином, звернення прокурора із вказаним позовом спрямоване на захист і відновлення зазначених державних інтересів, оскільки зобов`язання відповідача виконати дії щодо надання журналів робіт, підписання Акту готовності об`єкта до експлуатації дисциплінуватиме підрядника до належного виконання покладених на нього договірних зобов?язань.
Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, останню прокурором подано в особі Менської міської ради, у зв`язку із невиконанням нею своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави у суді. 
Щодо підстав представництва інтересів держави в особі Менської міської ради.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, організаційна-правова форма Менська міської ради – орган місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 181 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
За приписами ст. 31 Закону України “Про місцеве самоврядування” повноваження міських рад у галузі будівництва передбачають організацію за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах); надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України “Про регулювання містобудівної діяльності”; вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування.
Крім того, статтею 28 Закону України “Про місцеве самоврядування”, якою визначено повноваження міських рад в галузі бюджету, фінансів і цін, передбачено здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.
Відповідно до ч. 1 ст. 22, ч. 5 ст.22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.
Головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет).
Менська міська рада, як орган місцевої ради, який у розумінні ст.22 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких здійснювалася закупівля робіт з реконструкції вуличної водопровідної мережі по вул. Сіверський шлях від перехрестя з вул. Вокзальна до перехрестя з вул. Довженка та по вул. Довженка в м. Мена Чернігівської області (код ДК 021:201545330000-9 Водопровідні та санітарно - технічні роботи)), уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету та зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері.
З матеріалів справи вбачається, що прокурор звертався до Менської міської ради з листом від 16.04.2026 №51-72-1404ВИХ-26, у якому повідомив про неналежне виконання ТОВ “ЕНТЕР СЕРВІС ГРУП” договірних зобов?язань за Договором №512-07/2023 від 20.07.2023, а також просив повідомити чи будуть вживатись заходи щодо захисту інтересів держави в суді шляхом зобов?язання вчинити певні дії за результатами виконання Договору (а.с.75-76).
Тобто прокурором було повідомлено позивача про виявлені порушення та необхідність вжиття заходів представницького характеру для захисту законних інтересів держави.
У листі від 30.04.2026 №04-17/813 Менська міська рада повідомила, що порушення умов Договору триває, його умови не виконані, проте Менська міська рада не зверталася до суду з відповідним позовом через недостатність кошторисних призначень на сплату судового збору (а.с.77).
Отже, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, який уповноважений представляти інтереси територіальної громади міста, і у разі виявлення порушень законодавства має право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів, однак цього не зробив.
У порядку ч.4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор попередньо повідомив позивача про пред?явлення позову до суду в інтересах держави в особі Менської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ентер Сервіс Груп” про зобов?язання виконати умови Договору №512-07/2023 від 20.07.2023 (а.с.78).
За таких обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення з боку прокурора бездіяльності Менської міської ради, як підстави для звернення органу прокуратури з цим позовом до суду за захистом інтересів держави. 

Оцінка суду.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
За приписами ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
З огляду на положення ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 861 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний передати замовникові разом з результатом роботи інформацію щодо експлуатації або іншого використання предмета договору підряду, якщо це передбачено договором або якщо без такої інформації використання результату роботи для цілей, визначених договором, є неможливим.
Частинами 1, 2 ст. 875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.
Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.
За приписами ч. 1 ст. 883 Цивільного кодексу України підрядник відповідає за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.
За приписами ч. 1,2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до Державних будівельних норм “Організація будівельного виробництва” ДБН А.3.1-5:2016, затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 05.05.2016 № 115, під час здачі завершеного будівництвом об`єкта загальний і спеціальні журнали робіт передаються замовнику.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру".
Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований).
За приписами п. 60 Порядку ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №681 від 23.06.2021 виключно з використанням Реєстру будівельної діяльності електронної системи створюються такі електронні документи (крім документів, які містять відомості, що становлять державну таємницю): сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, відмова та повідомлення про відмову в його наданні; акт готовності об`єкта до експлуатації; чек-лист за результатами виїзного огляду об`єкта будівництва на місцевості з фотофіксацією об`єкта під час прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; довідка щодо розгляду документів, поданих для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та видачі сертифіката.
Крім того, відповідно до п. 2 вищезазначеного Порядку визначено, що користувач електронного кабінету – державний орган, орган місцевого самоврядування, інша юридична або фізична особа, якій відповідно до цього Порядку надається доступ до електронної системи та яка пройшла процедуру електронної ідентифікації/автентифікації.
Користувачами електронного кабінету є: замовники; органи місцевого самоврядування та виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; генеральні підрядники, підрядники (п. 125 вищезазначеного Порядку).
Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011, за приписами п. 24, 25 якого для отримання сертифіката замовник (його уповноважена особа) подає до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта та видачу сертифіката, до якої додається акт готовності об`єкта до експлуатації та документ або інформація (реквізити платежу) про внесення плати.
Орган державного архітектурно-будівельного контролю приймає подані замовником заяву, акт готовності об`єкта до експлуатації та вчиняє дії у межах законодавства щодо з`ясування питання достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об`єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил на основі чек-листа за результатами виїзного огляду об`єкта будівництва на місцевості з фотофіксацією об`єкта під час прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, який виготовляється з використанням Реєстру будівельної діяльності.
Під час такого огляду посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю з`ясовує наявність виконавчої документації в обсязі, передбаченому державними будівельними нормами, та матеріалів технічної інвентаризації згідно з чек-листом за результатами виїзного огляду об`єкта будівництва на місцевості з фотофіксацією об`єкта під час прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, а також здійснює фото- та відеофіксацію.
За результатами розгляду документів, поданих для прийняття в експлуатацію об`єкта та видачі сертифіката, складається довідка, яка виготовляється з використанням Реєстру будівельної діяльності.
Відповідно до ч. 9 ст. 39 Закону “Про регулювання містобудівної діяльності” зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів – води, газу, тепла, електроенергії та оформлення права власності на такий об`єкт.
Матеріалами справи підтверджується створення Менською міською радою в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва 26.03.2024 Акту готовності об`єкта до експлуатації за №АС01:8509-7042-2083-7415, який передано на підписання відповідачу через електронний кабінет користувача Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також повторне створення 15.01.2025 Акту готовності об`єкта до експлуатації за №АС01:6067-3460-8485-7120 та передачу його на підписання відповідачу через електронний кабінет користувача. 
Натомість відповідачем, на момент звернення прокурора з даним позовом до суду, не здійснено підписання вищезазначених Актів готовності об`єкта до експлуатації за №АС01:8509-7042-2083-7415 від 26.03.2024 та за №№АС01:6067-3460-8485-7120 від 15.01.2025, а також не забезпечено передачу Менській міській раді загального та спеціального журналів робіт. 
Заперечень та спростувань щодо обставин не підписання Акту готовності об?єкту до експлуатації та факту не передачі позивачу загального та спеціального журналів робіт від відповідача не надходило, що враховується судом під час встановлення обставин справи. 
Направлена позивачем відповідачу претензія №04-20/412 від 02.03.2026 з вимогою здійснити належне підписання Акту готовності об`єкта до експлуатації, який створено в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, а також передати загальний та спеціальний журнали робіт, залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
Суд також приймає до уваги те, що рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.11.2025 у справі №927/839/25, яке набрало законної сили, за позовом керівника Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Менської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ентер Сервіс Груп” встановлено порушення строків введення в дію об`єкту та стягнуто з останнього на підставі п. 8.7. Договору пеню за таке порушення (строків введення в дію об`єкту з вини підрядника за період прострочення з 01.11.2024 по 25.04.2025), що свідчить про недобросовісну поведінку відповідача, як підрядника та порушення договірних зобов?язань щодо введення в дію об`єкту.
Оскільки, відповідач, всупереч умовам Договору та вимогам законодавства у сфері містобудівної діяльності, не здійснив підписання Акта готовності об`єкта до експлуатації в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, а також не забезпечив передачу позивачу (замовнику) загального та спеціального журналів робіт, що унеможливлює введення позивачем об`єкта в експлуатацію, суд доходить висновку про обґрунтованість позову прокуратури. 

Висновки суду.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах “Трофимчук проти України”, “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.
Відповідно до п. 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, – на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на задоволення позову, судовий збір в сумі 2662,40 грн покладається на відповідача.
Керуючись ст. 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю. 
2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНТЕР СЕРВІС ГРУП» (код ЄДРПОУ 42029949, пл. Спортивна, будинок 1А, м. Київ, 01601) виконати умови Договору №512-07/2023 від 20.07.2023, укладеного з Менською міською радою щодо об`єкта: «Реконструкція вуличної водопровідної мережі по вул. Сіверський шлях від перехрестя з вул. Вокзальна до перехрестя з вул. Довженка та по вул. Довженка в м. Мена Чернігівської області (код ДК 021:2015 45330000-9 Водопровідні та санітарно - технічні роботи)» щодо передачі загального та спеціального журналів робіт, а також підписання Акту готовності об`єкту до експлуатації, створеного в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва.
3. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНТЕР СЕРВІС ГРУП» (код ЄДРПОУ 42029949, пл. Спортивна, будинок 1А, м. Київ, 01601) на користь Чернігівської обласної прокуратури (одержувач: Чернігівська обласна прокуратура, банк – Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок UA248201720343140001000006008, код ЄДРПОУ 02910114) судовий збір в сумі 2662,40 грн.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 
Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. 
Суддя В. В. Шморгун