Справа № 450/2628/26  Провадження № 2/450/2334/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Мусієвського В. Є.
при секретарі Расяк С.М. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в: 

Представник позивача через систему «Електронний Суд» звернувся з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 02597-04/2025, укладеним між ОСОБА_1 та ТзОВ «Стар Файненс Груп» 02.04.2025 року, у розмірі 36180 грн., яка складається з 13500 грн. заборгованості за тілом кредиту, 14580 грн. заборгованості за відсотками, 1350 грн. заборгованості по комісії, 6750 грн. заборгованості за штрафами. 
Мотивував позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до ТзОВ «Стар Файненс Груп» і уклав 02.04.2025 року кредитний договір № 02597-04/2025, отримавши грошові кошти у розмірі 13500 грн. строком на 120 днів зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 0,9% на день. Вказав, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим утворилася згадана заборгованість. Зазначив, що 19.06.2025 року між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 19062025, відповідно до якого, а також реєстру прав вимоги до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 02597-04/2025 від 02.04.2025 року. Враховуючи наведене, просив позовні вимоги задовольнити, а судові витрати, які складаються з 2662 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, стягнути з відповідача.
Ухвалою від 25.05.2026 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
10.06.2026 року представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказав, що матеріали справи не містять первинних документів на підтвердження видачі кредиту саме ОСОБА_1 та доказів належності йому одноразового ідентифікатора, яким підписано кредитний договір № 02597-04/2025 від 02.04.2025 року. Крім цього, відсотки за користування кредитом та неустойка є завищеними, а строк, на який надано кредит є надмірно тривалим. Зазначив, що дана справа не є складною, для надання консультацій по цій справі відсутня потреба досліджувати і аналізувати значні обсяги документів, відтак, вартість послуг на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. є явно завищеним, не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності. Додатково вказав, що орієнтований розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, становить 4500 грн.
17.06.2026 року представником позивача Усенко М.І. подано відповідь на відзив, згідно мотивів якого просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказав, що лист-повідомлення ТзОВ «УПР» є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування грошових коштів відповідачу, оскільки містить всі необхідні реквізити. Заблюрена частина номеру банківської картки відповідача свідчить про виконання ТзОВ «УПР» вимог ч. 2 ст. 60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність». Відсутність у матеріалах справи виписок по банківському рахунку не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості за кредитним договором № 02597-04/2025 від 02.04.2025 року, оскільки ні первісний кредитор, ні позивач такими не володіють з огляду на перерахування кредитних коштів на існуючий картковий рахунок, емітентом якого вони не є. На підтвердження укладення кредитного договору саме ОСОБА_1 , позивачем долучено довідку про ідентифікацію відповідача через систему BANKID НБУ, що спростовує покликання представника відповідача. Крім цього, ОСОБА_1 свідомо уклав кредитний договір і погодився на його умови, у разі незгоди з якими останній міг відмовитись від укладення цього договору. Додатково вказав, що визначена стороною відповідача сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн., є необґрунтованою, нерозумною та не доведеною належними і допустимими доказами.
У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
В силу ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Судом встановлено, що 02.04.2025 року ОСОБА_1 уклав з ТзОВ «Стар Файненс Груп» кредитний договір № 02597-04/2025 шляхом підписання такого, заявки-анкети клієнта, інформаційного повідомлення, паспорту споживчого кредиту та графіку платежів електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора Y987, внаслідок чого отримав кредит у розмірі 13500 грн. строком на 120 днів зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 0,9% на день.
Як вбачається з довідки про ідентифікацію, одноразовий ідентифікатор Y987 02.04.2025 року був скерований відповідачу ОСОБА_1 на його фінансовий номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 .
Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 02597-04/2025 від 02.04.2025 року, шляхом перерахування грошових коштів в сумі 13500 грн. на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , що підтверджується листом ТзОВ «УПР» № 3426_260217121724 від 17.02.2026 року.
Доказів на підтвердження відсутності у володінні ОСОБА_1 згаданих вище номеру телефону та банківської картки, які вказано ним особисто при укладенні кредитного договору, стороною відповідача суду не надано.
Із первинних документів, а саме із розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором ТзОВ «Стар Файненс Груп», вбачається, що станом на 19.06.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 02597-04/2025 від 02.04.2025 року становить 31198 грн. 50 коп., яка складається з 13500 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2308 грн. 50 коп. заборгованості за відсотками, 7290 грн. заборгованості за простроченими відсотками, 1350 грн. заборгованості по комісії, 6750 грн. заборгованості за штрафами.
19.06.2025 року між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 19062025, відповідно до умов якого первісний кредитор ТзОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» свої права вимоги за кредитними договорами, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.
Як вбачається із витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19062025 від 19.06.2025 року, первісний кредитор ТзОВ «Стар Файненс Груп» відступив новому кредитору ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до відповідача ОСОБА_1 у розмірі 31198 грн. 50 коп., яка складається з 13500 грн. заборгованості за тілом кредиту, 9598 грн. 50 коп. заборгованості за відсотками, 1350 грн. заборгованості по комісії, 6750 грн. заборгованості за штрафами.
З долученої платіжної інструкції вбачається, що ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило на користь ТзОВ «Стар Файненс Груп» грошові кошти за відступлення права вимоги.
Відтак, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 02597-04/2025 від 02.04.2025 року та статусу нового кредитора за зобов`язаннями останнього перед ТзОВ «Стар Файненс Груп».
Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.
За ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Однак, суд не може в повній мірі погодитися з наданим позивачем розрахунком заборгованості, виходячи з наступного.
Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 02597-04/2025 від 02.04.2025 року у розмірі 36180 грн., яка складається з 13500 грн. заборгованості за тілом кредиту, 14580 грн. заборгованості за відсотками, 1350 грн. заборгованості по комісії, 6750 грн. заборгованості за штрафами, однак належних і допустимих доказів на підтвердження правильності та безспірності здійснення нарахувань відсотків за користування кредитними коштами після 19.06.2025 року суду не надано, враховуючи те, що у вказаний день первісний кредитор ТзОВ «Стар Файненс Груп» припинив такі нарахування.
Крім цього, подальше нарахування ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» процентів за кредитним договором № 02597-04/2025 від 02.04.2025 року є безпідставним, оскільки до матеріалів позову не надано доказів на підтвердження права даної юридичної особи на здійснення такої діяльності, а також відповідності вказаних нарахувань умовам кредитного договору № 02597-04/2025 від 02.04.2025 року та чинного законодавства.
Окрім наведеного, згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.
За статтею 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
В силу вимог статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно зі статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, нарахована представником позивача заборгованість за кредитним договором № 02597-04/2025 від 02.04.2025 року у розмірі 6750 грн. за штрафами, не підлягатиме стягненню з відповідача на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал». 
Таким чином, заборгованість за кредитним договором № 02597-04/2025, укладеним між ОСОБА_1 та ТзОВ «Стар Файненс Груп» 02.04.2025 року становить 24448 грн. 50 коп. (36180 грн. – 4981 грн. 50 коп. – 6750 грн.), яка складається з 13500 грн. заборгованості за тілом кредиту, 9598 грн. 50 коп. заборгованості за відсотками та 1350 грн. заборгованості по комісії.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що аргументи, якими представник позивача мотивував позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 02597-04/2025 від 02.04.2025 року у розмірі 24448 грн. 50 коп., яка складається з 13500 грн. заборгованості за тілом кредиту, 9598 грн. 50 коп. заборгованості за відсотками та 1350 грн. заборгованості по комісії.
Що стосується покликань представника відповідача ОСОБА_2 в частині надмірного строку кредитування, слід вказати, що що строк користування кредитом був погоджений сторонами при укладенні кредитного договору та є однією з його істотних умов. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач був позбавлений можливості ознайомитися зі змістом договору, не усвідомлював його умов або уклав договір під впливом помилки, обману, насильства чи інших обставин, які відповідно до закону можуть бути підставою для визнання правочину недійсним. Сам по собі визначений сторонами строк кредитування не свідчить про незаконність договору чи окремих його умов та не є підставою для звільнення позичальника від виконання взятих на себе зобов`язань.
Також суд критично оцінює доводи представника відповідача ОСОБА_2 щодо завищеності розміру процентної ставки за кредитом. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Процентна ставка у розмірі 0,9 % на день прямо визначена умовами кредитного договору, з якими відповідач погодився шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування».
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. 
Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
З долучених до позовної заяви договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, акту № 364 наданих послуг від 11.05.2026 року, детального опису наданих послуг від 11.05.2026 року, вбачається, що розмір понесених позивачем витрат у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовом ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 становить 8000 грн. та складається з послуг, а саме: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором кількістю 30 хв.; ознайомлення з матеріалами кредитної справи кількістю 2 год.; погодження правової позиції клієнта у справі кількістю 30 хв.; складання позовної заяви з врахуванням правової позиції клієнта кількістю 3 год. 30 хв. 
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України").
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19.
Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.
Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість.
Як вбачається із згаданих вище документів наданих адвокатом, предметом наданої професійної правничої допомоги є усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта у справі, складання позовної заяви з врахуванням правової позиції клієнта.
Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості в загальному розмірі 36180 грн., яка підлягатиме частковому задоволенню в сумі 24448 грн. 50 коп.
Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи усталену практику дана справа є не складною. При цьому, адвокатом зовсім не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених адвокатом.
Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, тобто відповідністю понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною, конкретних обставин справи, суд вважає, що визначений сторонами до відшкодування гонорар, є завищеним і не являється співмірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а також є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах, обсяг наданих адвокатом послуг не відповідає критерію реальності, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 4000 грн., оскільки такий розмір витрат є необхідним і неминучим для позивача ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке було змушеним до залучення професійної правничої допомоги адвоката.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 13, 16, 509, 512-514, 517, 526, 527, 530, 599, 610-612, 614, 639, 1048-1050, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, ст.ст. 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 02597-04/2025 від 02.04.2025 року у розмірі 24448 грн. 50 коп., яка складається з 13500 грн. заборгованості за тілом кредиту, 9598 грн. 50 коп. заборгованості за відсотками та 1350 грн. заборгованості по комісії.
У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя           Мусієвський В.Є.