ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 р. 	Справа № 520/6377/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2026 (головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022) по справі № 520/6377/26
за позовом Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України 
до  Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1   
про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі – ГУ ДПС у Харківській області, позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі – відповідач), в якому просило суд стягнути з відповідача суму заборгованості зі сплати пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 513 488,67 гривень на розрахунковий рахунок UA518999980313080105000020001, одержувач: ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081000, код одержувача: 37874947, банк одержувача: Казначейство України, МФО: 899998.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскільки відповідач взятий на податковий облік, тому зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України. Вказано, що у відповідача наявна пеня перед бюджетом, яка утворилася за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства. Позивачем була надіслана податкова вимога на адресу відповідача, проте у добровільному порядку податковий борг відповідачем не сплачений. Враховуючи зазначене, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача податковий борг.
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2026 задоволено адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області:
ухвалено стягнути до Державного бюджету України з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), суму заборгованості зі сплати пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 513 488,67 гривень на розрахунковий рахунок UA518999980313080105000020001, одержувач: ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081000, код одержувача: 37874947, банк одержувача: Казначейство України, МФО: 899998.
Ухвалюючи судове рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що сума узгодженого грошового зобов`язання, визначена податковими повідомленнями-рішеннями, у встановлений чинним законодавством строк відповідачем не сплачена, а тому набула статусу податкового боргу. Контролюючим органом прийнято податкову вимогу про наявність податкового боргу та направлено на адресу відповідача, яка у розумінні пункту 58.3 статті 58 ПК України вважається врученою відповідачу. Доказів оскарження вказаної податкової вимоги в адміністративному чи судовому порядку суду не надано. Зважаючи на те, що відповідачем визнано позов повністю, керуючись приписами статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність законних підстав для повного задоволення позовних вимог.
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить скасувати Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2026 року по справі № 520/6377/26; прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні питання узгодженості податкового зобов`язання є необхідним дослідження питання належного направлення рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №00000042410 вiд 02.01.2025 на адресу відповідача платника податків та її вручення останньому. Разом з тим, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів фактичного вручення відповідачеві рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №00000042410 вiд 02.01.2025, відтак вказане рішення не можна вважати узгодженим в силу приписів Податкового кодексу України, які для ГУ ДПС у Харківській області є обов`язковими для виконання. Таким чином, неналежне виконання Головним управлінням ДПС у Харківській області своїх, в тому числі процесуальних, обов`язків та недотримання вимог Податкового кодексу України не може бути підставою для задоволення позову.
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
01.06.2026 до суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Харківській області на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у повному обсязі та залишити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2026 у справі № 520/6377/26 без змін. Наголошує, що при подачі позову про стягнення податкового боргу з ФОП ОСОБА_1 було надано всі необхідні докази, які підтверджують факт направлення / вручення рішення про застосування штрафних (фiнансових) санкцій № 00000042410 вiд 02.01.2025, зокрема копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за № 0600998501536, де відображена дана інформація та наявний підпис ФО-П ОСОБА_1 , а також трекінг поштового відправлення. Більш того, вказане рішення оскаржувалось платником в адміністративному порядку, що є беззаперечним доказом того, що сума податкового боргу була доведена до ФОП ОСОБА_1 про наявність суми несплаченого податку, остання була повідомлена. 
06.07.2026 судом отримано додаткові пояснення ФОП ОСОБА_1 , в яких зазначено, що висновок суду про визнання позову не підтверджується жодними доказами. Ні контролюючим органом під час проведення перевірки, ні судом першої інстанції не було належним чином досліджено фактичні обставини виконання зовнішньоекономічного контракту, які мають істотне значення для правильного вирішення спору та безпосередньо свідчать про відсутність вини відповідача у виникненні затримки поставки товару. Відтак, суд першої інстанції ухвалив рішення без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до передчасного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача спірної суми пені та свідчить про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Крім того, вказує, що матеріали справи не містять належних доказів вручення відповідачу рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №00000042410 від 02.01.2025. За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність у відповідача узгодженого податкового боргу ґрунтується виключно на документах, сформованих самим контролюючим органом, без належної перевірки їх допустимості, достатності та взаємного зв`язку, що свідчить про неповне з`ясування обставин справи та ухвалення необґрунтованого рішення.
Учасники справи повідомлені про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом отримання ними копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядає справу без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
V. Обставини, встановлені судом.
Відповідно до розрахунку суми податкового боргу, згідно інтегрованих карток у ІКС «Податковий блок», яка підлягає до стягнення по ФОП ОСОБА_1 , за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 513488,67 грн, що утворилась у зв`язку з виникненням пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, на підставі рішення про застосування штрафних (фiнансових) санкцiй №00000042410 вiд 02.01.2025 за терміном сплати 15.04.2025.
Так, за наслідками проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства за період діяльності з 28.05.2024 по 03.09.2024 за контрактом від 28.11.2023 № SHCM2023112801 (дата операції – 30.11.2023) складено акт перевірки №53808/20-40-24-10-07/ НОМЕР_1 від 25.11.2024, за висновком якого контролюючим органом встановлено порушення відповідачем вимог частини 3 статті 3 Закону України «Про валюту і валютні операції», п.14 прим.2 Постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» у частині дотримання законодавчо встановленого строку розрахунків за імпортним контрактом від 28.11.2023 № SHCM2023112801, укладеного з нерезидентом фірмою Dalian Sanhuan Composite Materiаl Technology Development Co., Ltd, юридична адреса: Sanshilipu Lingang Industrial Park, Jinzhou district, Dalian city, China, у сумі 39510,00 Євро на 99 днів.
На підставі вказаного акта перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області складено податкове повідомлення-рішення від 02.01.2025 №00000042410, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 513488,67 грн.
Вказане податкове повідомлення-рішення було направлено на адресу відповідача та отримано останнім 10.01.2024, на підтвердження чого матеріали справи містять копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, список поштових відправлень №2025 01 02 24-10 від 02.01.2025, фіскальний чек, трекінг поштового відправлення №0600998501536.
За наслідками оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку рішенням Державної податкової служби України від 17.03.2025 №7464/6/99-00-06-01-03-06 скаргу ФОП ОСОБА_1 від 24.01.2025 №3585/6 залишено без задоволення, а рішення про застосування штрафних (фiнансових) санкцiй № 00000042410 вiд 02.01.2025 – без змін.
На виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС у Харківській області надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням податкову вимогу форми «Ф» від 06.05.2025 № 0007226-1311-2040 на суму 513488,67 грн, яка була отримана уповноваженою особою відповідача 12.05.2024, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Доказів оскарження зазначеної податкової вимоги в адміністративному чи судовому порядку суду не надано.
Оскільки відповідачем не було у добровільному порядку сплачено податковий борг, Головне управління ДПС у Харківській області звернулось до суду з відповідним позовом. 
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України).
Відповідно до положень статті 14 Податкового кодексу України:
- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);
- податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);
- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1).
Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання в установлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку щодо сплати узгодженого податкового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого визначається законом.
Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, колегія суддів зазначає, що предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо. 
Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 08.10.2019 у справі №520/3060/19, від 13.10.2020 у справі №807/2206/16, від 29.01.2021 у справі №814/948/17, від 02.11.2021 у справі №824/484/17-а тощо.
У свою чергу, питання правомірності застосованих контролюючим органом фінансових санкцій не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних (фiнансових) санкцій) суб`єкта владних повноважень, згідно з яким визначено грошове зобов`язання з пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз, що свідчить про безпідставність доводів апелянта в частині нез`ясування позивачем та судом фактичних обставин виконання зовнішньоекономічного контракту.
Пунктом 57.3 ст.57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з пунктом 58.2 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційною адміністративного суду у складі Верховною Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Виходячи зі змісту пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Колегією суддів встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 02.01.2025 №00000042410, прийняття якого зумовлено виникнення у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу зі сплати пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, було направлено на адресу відповідача (вул.Гордієнківська, 25-В, м.Харків, 61010) та отримано останнім 10.01.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0600998501536. 
Апеляційний суд зауважує, що Податковий кодекс України чітко визначив категорію поштового відправлення, а саме рекомендований лист з повідомленням про вручення, якою контролюючий орган має підтвердити надіслання платнику податків податкових повідомлень-рішень. Надіслання рекомендованого листа з повідомленням про вручення на дійсну адресу місцезнаходження платника податків є достатнім для того, щоб вважати належним вручення податкового повідомлення-рішення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Отже наявне в матеріалах справи податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим.
Згідно з пунктом 55.1 статті 55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.
У відповідності до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня (пункт 56.2 статті 56 ПК України).
Строк подання скарги про перегляд рішення про визначення грошового зобов`язання визначено у пункті 56.3 статті 56 ПК України, положеннями абзацу першого якого встановлено, що скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Згідно з пунктом 56.8 статті 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.
Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті (абзац перший пункту 56.9 статті 56 Кодексу).
Абзацом другим підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК України визначено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.
Відповідно до підпункту 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Отже, сума грошового зобов`язання, визначена податковим повідомленням-рішенням, вважається неузгодженою протягом строку від дня подання скарги до контролюючого органу до дня отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за наслідками розгляду скарги про перегляд податкового повідомлення-рішення.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, рішення про застосування штрафних (фiнансових) санкцій (податкове повідомлення-рішення) № 00000042410 вiд 02.01.2025 було оскаржено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в адміністративному порядку до Державної податкової служби України. За наслідками оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку рішенням Державної податкової служби України від 17.03.2025 №7464/6/99-00-06-01-03-06 скаргу ФОП ОСОБА_1 від 24.01.2025 №3585/6 залишено без задоволення, а рішення про застосування штрафних (фiнансових) санкцій № 00000042410 вiд 02.01.2025 – без змін. Вказане рішення ДПС України було вручено відповідачу, про що свідчить підпис його уповноваженої особи на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №0601124224210.
Таким чином, враховуючи обставин справи, з урахуванням підпунктів 56.17.3 та 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК України з моменту отримання платником податків рішення ДПС України за наслідками розгляду скарги про перегляд податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних (фiнансових) санкцiй) №00000042410 вiд 02.01.2025 процедура адміністративного оскарження вважається закінченою, а визначене контролюючим органом грошове зобов`язання – узгодженим.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 ПК України).
Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Аналіз наведених норм свідчить про відсутність обов`язку в контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі, коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.
Вказаний висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 25.04.2019 у справі №826/13254/17, від 28.07.2023 у справі №804/10008/15, від 05.06.2024 у справі №640/28352/20, від 05.03.2025 у справі №200/8391/19-а та інших.
Згідно з пунктами 1-3 Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610, податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується податковим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.
Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.
Протягом періоду оскарження платником податків відповідно до статті 56 Кодексу суми грошових зобов`язань, визначених податковим органом відповідно до Кодексу та інших законодавчих актів, податкова вимога з податку, що оскаржується, не формується та не надсилається, а сума такого грошового зобов`язання вважається неузгодженою.
Як встановлено судом, з метою погашення наявного у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу позивачем сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 06.05.2025 № 0007226-1311-2040 на суму 513488,67 грн, яка була направлена на адресу відповідача та вручена уповноваженій особі останнього 12.05.2025.
Оскільки нараховані контролюючим органом та узгоджені суми податкових зобов`язань у встановлені строки не сплачені, враховуючи положення підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, заборгованість з пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, визначена рішенням про застосування штрафних (фiнансових) санкцій №00000042410 вiд 02.01.2025, у розмірі 513488,67 грн є податковим боргом.
Пунктом 19-1.1 статті 19-1 ПК України визначено, що контролюючі органи, серед іншого, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів (підпункт 19-1.1.22); звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством (підпункт 19-1.1.45).
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Враховуючи, що заявлену до стягнення суму податкового боргу у встановлені законодавством строки до бюджету відповідач не сплатив, наявність у нього податкового боргу підтверджується матеріалами справи, суд першої інстанції правильно виснував про обґрунтованість позовних вимог та доцільність задоволення позову.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до положень статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2026 по справі №520/6377/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		К.В. Мінаєва 	
Судді	   	І.М. Ральченко   В.В. Катунов