ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/22939/25 (суддя Тулянцева І.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року у справі №160/22939/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 07 серпня 2025 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області згідно з яким просить:
- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1769 к від 13 вересня 2024 року в частині застосування до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 23.09.2024 № 1021о/с, в частині звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію»;
- поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді слідчого слідчого відділення відділення поліції № 10 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, яку рахувати з 24.09.2024, до дати фактичного поновлення мене на посаді.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вищевказані накази відповідача є такими, що підлягають скасуванню з поновленням його на посаді з огляду на те, що відповідачем не забезпечено повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин вчинення ним дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, заподіяної шкоди таким проступком. На його думку, до нього було застосовано найбільш суровий вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, без з`ясування обставин, що стали підставою для проведення службового розслідування. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року у задоволені позову відмовлено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що оскаржувані накази прийняті на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення, для прийняття рішення, тобто відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак, підстави для їх скасування відсутні.
Крім того, оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади, відтак, підстави для їх задоволення також відсутні.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, оскаржив його в апеляційному порядку, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права, неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає про те, що: станом на час притягнення його до дисциплінарної відповідальності (13.09.2024 р) у нього не було дисциплінарних стягнень, він мав нагороду, що не було враховано, отже відповідачем порушено принцип пропорційності, оскільки до нього застосовано найсуворіше покарання. 
Суд першої інстанції не надав оцінці аргументу позивача про «вихід комісії за межі компетенції», оскільки «в процесі розслідування комісія додатково долучила до висновку технічні порушення (камера, зброя, ведення справ), що не охоплювалося першочерговим предметом розслідування».
Також зазначає, що під час службового розслідування перебував під вартою, а тому не міг у повному обсязі реалізувати свої права.
Посилається на отримання частини матеріалів кримінальних проваджень без складання акта приймання-передачі, а також на те, що суд першої інстанції виготовив рішення з порушенням процесуального строку. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0157580), прибулого з Донецького державного університету внутрішніх справ, з 13 квітня 2023 року, наказом ГУНП в Дніпропетровській області «Про особовому складу» №222о/с від 13.04.2023 року було призначено на посаду слідчого слідчого відділення відділення поліції №10 Криворізького районного управління поліції.
15.08.2024 року до начальника ГУНП в Дніпропетровській області надійшла доповідна записка начальника УГІ ГУНП в Дніпропетровській області полковника поліції Олександра Тарана про те, що 14.08.2024 до УГІ ГУНП надійшла інформація стосовно того, слідчими Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Київ, в рамках кримінального провадження №42023102090000016 розпочатого 18.01.2023 за ч. 4 ст. 190 (шахрайство) та ч. 1 ст. 255 КК України (створення, керівництво злочинною спільнотою або злочиннною організацією, а також участь у ній), на підставі ухвал Печерського районного суму м. Києва проведені слідчі дії (обшуку) за місцем мешкання 5 поліцейських, які у 2023 році закінчили Донецький державний університет внутрішніх справ та були призначені на посади в ГУНП в Дніпропетровській області, зокрема, слідчого відділення ВП №10 Криворізького РУП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На місці проведення слідчих дій, поліцейськими УГІ ГУНП встановлено, що за версією слідства вищевказані працівники, у 2022 році, під час навчання у Донецькому державному університеті внутрішніх справ створили злочинну організацію (call центр) та в месенджері «Telegram» на різних телеграм-каналах розповсюджували оголошення про отримання прибутків за допомогою вкладення інвестиції у закупівлю окремих груп товарів та після отримання грошового переказу блокували інвесторів. Лейтенанта поліції ОСОБА_1 та інших було затримано у порядку ст. 208 КПК України та працівниками СБУ відконвойовано до м. Київ. В рамках вказаного кримінального провадження, зокрема, лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголошено повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України. Ураховуючи вищевикладене, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин зазначеної події, встановлення причин і умов її виникнення, прошу Вашої вказівки про організацію проведення службового розслідування за відомостями, щодо можливого порушення службової дисципліни, зокрема, слідчим слідчого відділення відділення поліції №10 Криворізького РУП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_1 та неналежної організації роботи останніх окремими поліцейськими ГУНП, що призвело до затримання 14.08.2024 в порядку ст. 208 КПК України, зокрема, лейтенанта поліції ОСОБА_1 та повідомлення останнім про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 та ч. 1 ст. 255 КК України.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 15.08.2024 року № 1764 «Про організацію проведення службового розслідування» було призначено службове розслідування за відомостями та фактами, викладеними в доповідній записці начальника УГІ ГУНП в Дніпропетровській області від 14.08.2024 року, щодо можливого порушення службової дисципліни, зокрема, слідчим слідчого відділення відділення поліції №10 Криворізького РУП ГУНП лейтенантом поліції Карпенком Богданом Сергійовичем, що призвело до затримання 14.08.2024 в порядку ст. 208 КПК України, зокрема, лейтенанта поліції ОСОБА_1 та повідомлення останньому про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 та ч. 1 ст. 255 КК України.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 16.08.2025 року № 838о/с «По особовому складу», відповідно до ч. 1 ст. 70 ЗУ «Про Національну поліцію» було відсторонено від виконання службових обов`язків за посадою на час проведення службового розслідування з 15 серпня 2024 року лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0157580), слідчого слідчого відділення відділення поліції №10 Криворізького районного управління поліції.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 29.08.2025 року № 1899 «Про продовження строку проведення службового розслідування, призначеного наказом ГУНП від 15.08.2024 №1764» було продовжено строк проведення службового розслідування на 15 календарних днів.
Так, Висновком про результати службового розслідування за відомостями, щодо можливого порушення службової дисципліни, слідчим слідчого відділення відділення поліції №10 Криворізького РУП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_1 , слідчим слідчого відділення відділення поліції №4 Криворізького РУП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_3 , слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу поліції Криворізького РУП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_4 , слідчим слідчого відділу Криворізького РУП ГУНП лейтенантом поліції Романенком Євгенієм Дмитровичем, інспектором сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Криворізького РУП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_5 та неналежної організації роботи окремими поліцейськими ГУНП, що призвело до затримання 14.08.2024 в порядку ст. 208 КПК України, лейтенанта поліції ОСОБА_1 , лейтенанта поліції ОСОБА_4 , лейтенанта поліції ОСОБА_6 , лейтенанта поліції ОСОБА_5 та повідомлення останнім про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 та ч. 1 ст.255 КК, зокрема, встановлено наявність в діях слідчого слідчого відділення відділення поліції №10 Криворізького РУП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, а саме - недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частини 1 статті 2 КПК України, підпунктів 1,2 пункту 3 розділу VI Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України №570 від 06.07.2017, підпунктів 1,3 пункту 6 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженого наказом МВС України від 01.02.2016 №70, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженого наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, абзаців 2,3 пункту 2,1 розділу ІІ посадових інструкцій №45.10/2-16 від 01.01.2024, Присяги працівника поліції, що виразилась у недотриманні заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю під час її отримання та здачі до чергової частини 04.08.2024, 05.08.2024, 08.08.2024, 13.08.2024 та не використанні портативного відеореєстратора під час виконання службових обов`язків 31.07.2024, 04.08.2024, 08.08.2024, 13.08.2024, несвоєчасному здійсненні слідчих (розшукових) та процесуальних дій, не забезпеченні повного, усебічного розслідування кримінального правопорушення під час проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 12023043090000262, № 12024043090000161, № 12023043090000295, №12024043090000166, №12023043090000250, №12023043090000289, №12023043090000262, №1202404309000006, №12024043090000092, №12024043090000189, № 12023043090000275, тобто несумлінному, не вчасному та не відповідальному виконанні службових повноважень, а також у вчиненні дій, несумісних з вимогами, які пред`являються до професійних і моральних якостей поліцейського, недотриманні принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану, тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівника поліції основним обов`язкам, підриває довіру до нього, як до правоохоронця та носія влади, дискредитує звання поліцейського.
Ураховуючи викладене, враховуючи характер проступку, обставини за яких він був вчинений, запропоновано, зокрема, застосувати до слідчого слідчого відділення відділення поліції № 10 Криворізького РУПГУН в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0157580) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 13.09.2024 року № 1769к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького РУП ГУНП» за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частини 1 статті 2 КПК України, підпунктів 1,2 пункту 3 розділу VI Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України №570 від 06.07.2017, підпунктів 1,3 пункту 6 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженого наказом МВС України від 01.02.2016 №70, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженого наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, абзаців 2,3 пункту 2,1 розділу ІІ посадових інструкцій №45.10/2-16 від 01.01.2024, Присяги працівника поліції, що виразилась у недотриманні заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю під час її отримання та здачі до чергової частини 04.08.2024, 05.08.2024, 08.08.2024, 13.08.2024 та не використанні портативного відеореєстратора під час виконання службових обов`язків 31.07.2024, 04.08.2024, 08.08.2024, 13.08.2024, несвоєчасному здійсненні слідчих (розшукових) та процесуальних дій, не забезпеченні повного, усебічного розслідування кримінального правопорушення під час проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 12023043090000262, № 12024043090000161, № 12023043090000295, №12024043090000166, №12023043090000250, №12023043090000289, №12023043090000262, №1202404309000006, №12024043090000092, №12024043090000189, № 12023043090000275, тобто несумлінному, не вчасному та не відповідальному виконанні службових повноважень, а також у вчиненні дій, несумісних з вимогами, які пред`являються до професійних і моральних якостей поліцейського, недотриманні принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану, тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівника поліції основним обов`язкам, підриває довіру до нього, як до правоохоронця та носія влади, дискредитує звання поліцейського, враховуючи характер проступку, обставини за яких він був вчинений, запропоновано, зокрема, застосувати до слідчого слідчого відділення відділення поліції № 10 Криворізького РУПГУН в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0157580) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції (пункт 1).
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 23 вересня 2024 року № 1021 о/с «По особовому складу», зокрема, передбачено, згідно з Законом України «Про Національну поліцію» звільнити за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України): лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0157580), слідчого слідчого відділення відділення поліції №10 Криворізького районного управління поліції з 23 вересня 2024 року, установивши йому преміювання за вересень 2024 року у розмірі 0,00 відсотків.
Правомірність та обґрунтованість вказаних наказів відповідача в частині яка стосується позивача є предметом спору переданого на вирішення суду.
Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з огляду на встановлені ним обставини, висновки службового розслідування є обґрунтованими та такими, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а отже підстави для визнання протиправними та скасування оскаржених наказів та поновлення позивача на роботі відсутні.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, згідно з якою суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон України №580-VIII).
За приписами статті 1 Закону України №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або в наслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (стаття 2Закону № 580-VІІІ).
При цьому, відповідно до частини першої статті 18 Закону України №580-VIII поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону України №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження встановлено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут). Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з пунктами 4, 5 статті 3 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України “Про Національну поліцію”, зобов`язує поліцейського, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Розділом ІІІ Дисциплінарного статуту передбачено порядок накладення дисциплінарного стягнення.
Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
При цьому, за приписами статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частинами першою-третьою статті 13 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено порядок проведення службового розслідування, відповідно до якої службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Відповідно до частини четвертої вказаної статті Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Згідно з частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Наказ №893).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Наказу №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Як правильно з`ясовано судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, так, під час проведення службового розслідування відносно позивача дисциплінарною комісією було встановлено, що 14.08.2024 до ГУНП надійшла інформація про, те, що цього ж дня, слідчими Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Київ, спільно з працівниками управління СБУ у м. Київ, в рамках кримінального провадження №42023102090000016, розпочатого 18.01.2023 за ч. 4 ст. 190 (шахрайство) та ч. 1 ст. 255 КК України (створення, керівництво злочинною спільнотою або злочинною організацією, а також участь у ній), на підставі ухвал Печерського районного суму м. Києва проведені слідчі дії (обшуку) за місцем мешкання 5 поліцейських, зокрема і слідчого слідчого відділення відділення поліції №10 Криворізького РУП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_1 . 14.08.2024 року лейтенанта поліції ОСОБА_1 та інших було затримано у порядку ст. 208 КПК України. В рамках вказаного кримінального провадження, зокрема, лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголошено повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.
15.08.2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суму м. Києва до лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.10.2024 року.
УГІ ГУНП в Дніпропетровській області на ім`я слідчого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Київ було направлено лист «Про сприяння в проведенні службового розслідування» від 30.08.2024 №33/2-914, щодо надання документів, які стали підставою для затримання, зокрема, лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оголошення йому підозри та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Дисциплінарною комісією від слідчого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 було отримано текст повідомлення про підозру лейтенанту поліції ОСОБА_1 .
УГІ ГУНП в Дніпропетровській області на ім`я начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» було направлено лист від 06.09.2024 №33/2-932, в якому просили опитати ув`язненого ОСОБА_1 , який утримується у вказаній установі, за наведеним переліком питань.
Листом ДУ «Київський слідчий ізолятор» від 13.09.2024 року №04/20058 були направлені, надані ОСОБА_1 пояснення від 11.09.2024 року.
Відповідно до наявного в матеріалах справи бланку, позивач 11.09.2024 від надання пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.
Крім того, станом на дату завершення службового розслідування, ОСОБА_1 зі скаргами на дії дисциплінарної комісії також не звертався.
На думку колегії суддів зазначені обставини свідчать про безпідставність доводів позивача про те, що він перебуваючи під вартою під час службового розслідування, не міг у повному обсязі реалізувати свої права, які мав в рамках службового розслідування.
Згідно з вимогами підпунктів 1, 2 пункту 3 розділу VI Положення, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, при виконанні своїх службових обов`язків, слідчий зобов`язаний під час досудового розслідування дотримуватися вимог Конституції України, КПК України та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також забезпечувати повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах установлених КПК України строків. 
Водночас, під час службового розслідування було встановлено, що в процесі вивчення стану досудового розслідування 39 кримінальних проваджень у яких досудове розслідування здійснював лейтенант поліції ОСОБА_1 , відповідно до довідки СУ ГУНП (вих. № 2/10097 від 06.09.2024) було встановлено, що у кримінальних провадженнях №12023043090000262 від 24.10.2023, №12024043090000161 від 12.06.2024, №12023043090000295 від 11.12.2023, №12024043090000166 від 20.06.2024, №12023043090000250 від 18.10.2023, №12023043090000289 від 04.12.2023, №12023043090000262 від 24.10.2023 не допитано потерпілу особу та взагалі з дати внесення відомостей до ЄРДР не проведено жодної слідчої дії.
Також, у деяких кримінальних провадженнях не в повному обсязі проведено всі необхідні слідчі (розшукові) дії, а саме: № 12024043090000061 від 04.03.2024 за ч. 4 ст. 190 КК України за фактом шахрайських дій відносно ОСОБА_8 , № 12024043090000092 від 08.04.2024 за ч. 4 ст. 190 КК України за фактом шахрайства відносно ОСОБА_9 , № 12024043090000189 від 12.07.2024 за ч. 4 ст. 190 КК України за фактом шахрайства відносно ОСОБА_10 та № 12023043090000275 від 10.11.2023 за ч. 4 ст. 190 КК України за фактом шахрайства відносно ОСОБА_11 . Слідчий ОСОБА_1 не звернувся до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до інформації, яка перебуває у власності банку з метою встановлення інформації про власників рахунків на які було переведено грошові кошти потерпілих.
Отже, дисциплінарною комісією за результатами вивчення матеріалів зазначених кримінальних проваджень стан їх досудового розслідування обґрунтовано визнано незадовільним.
Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача, як на підставу неправильності висновків службового розслідування, на те, що отримання частини матеріалів кримінальних проваджень відбулось без складання акта приймання-передачі, оскільки організація роботи позивача щодо оформлення приймання матеріалів залежить виключно від позивача. 
Також, це жодним чином не впливає на виконання позивачем в повному обсязі всіх необхідних слідчих (розшукових) дій.
Крім того, під час службового розслідування встановлено, що відповідно до записів у книзі нарядів відділення поліції №10 Криворізького РУП ГУНП № 450, лейтенант поліції ОСОБА_1 31.07.2024, 04.08.2024, 08.08.2024, 13.08.2024 ніс службу у добовому наряді в складі слідчо-оперативної групи. Останній здійснював виїзди на місце події за повідомленнями про кримінальні правопорушення (ЄО ВП № 10 Криворізького РУП від 01.08.2024 № 3063, від 04.08.2024 №3127, від 08.08.2024 № 3176, № 3180 та від 13.08.2014 № 3268).
Відповідно до записів у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації відділення поліції № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області № 431, лейтенант поліції ОСОБА_1 31.07.2024 отримав портативний відеореєстратор «Motorola VB 400» № 798919, 04.08.2024 - «Motorola VB 400» № 798988, 08.08.2024 - «Motorola VB 400» № 799029, 13.08.2024 - «Motorola VB 400» № 798870.
Також матеріали службового розслідування містять лист начальника відділення поліції №10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 22.08.2024 року №4510/2-4779, яким повідомлено, зокрема, про відсутність відеозаписів з портативних відеореєстраторів, які використовувалися лейтенантом поліції Карпенко Б.С. 11.07.2024, 14.07.2024, 17.07.2024, 31.07.2024, 04.08.2024, 08.08.2024, 13.08.2024, а також направлено відеозаписи факту отримання-здачі вогнепальної зброї лейтенантом поліції ОСОБА_1 за проміжок часу 31.07.2024, 04.08.2024, 08.08.2024, 13.08.2024.
Водночас докази того, що ОСОБА_1 доповідав про несправність портативних відеореєстраторів, які використовувалися ним у його діяльності, відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції відсутні.
Зазначені обставини обґрунтовано свідчать про доведеність порушення лейтенантом поліції ОСОБА_1 вимог пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026.
Також суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що матеріали службового розслідування містять акт перегляду відеозаписів з відеокамери, яка встановлена у кімнаті приймання та здачі зброї відділення поліції № 10 Криворізького РУП ГУНП від 06.09.2024 №33/2-955, який спростовує доводи позивача, що матеріали службового розслідування не містять достатніх даних, які б свідчили про порушення позивачем вимог наказу МВС України від 01.02.2016 № 70 «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю».
Позивачем ані в ході службового розслідування, ані під час розгляду справи судом не спростовано наявність вказаних порушень.
Щодо доводів позивача про те, що ним шляхом надання пояснень у своєї відповіді на відзив від 11.10.2025 року та заяві про долучення письмових пояснень від 19.10.2025 року обґрунтувано свої дії «відповідності вимогам Інструкції», та суд першої інстанції залишив це поза увагою слід зазначити наступне. 
Так, колегія суддів звертає увагу на те, що надана позивачем оцінка доказів по справі не є обов`язковою для суду першої інстанції, та у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції не врахував зазначені пояснення позивача під час судового розгляду цієї справи.
Натомість, в апеляційній скарзі позивач не зазначає, яким саме його аргументам не було надано оцінку судом першої інстанції та як це впливає на правильність рішення суду першої інстанції.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що висновки відповідача про допущення позивачем вищевказаних дисциплінарних проступків знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи. 
При цьому, враховуючи те, що під час дії воєнного стану до працівника поліції висуваються більш жорсткі вимоги щодо дотримання службової дисципліни при здійсненні своєї службової діяльності, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про правомірне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності саме у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18, від 28.10.2021 у справі № 520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20 та ін.).
Враховуюче викладене колегія суддів не погоджується з доводами позивача викладеними в апеляційній скарзі, як такими, що впливають на правильність рішення суду першої інстанції, про те, що відповідачем було порушено принцип пропорційності, оскільки до позивача застосовано найсуворіше покарання, та на час притягнення його до дисциплінарної відповідальності (13.09.2024 р) у нього не було дисциплінарних стягнень, він мав нагороду, що не було враховано.
Аргументи позивача про те, що має місце «вихід комісії за межі компетенції», оскільки «в процесі розслідування комісія додатково долучила до висновку технічні порушення (камера, зброя, ведення справ), що не охоплювалося першочерговим предметом розслідування» не свідчать про порушення комісією процедури розслідування та не спростовують її висновків. 
Позивач не зазначає, які саме норми права було порушено дисциплінарною комісією та як це вплинуло на результати розслідування.
Також, слід зазначити, що під час службового розслідування відповідачем надавалась оцінка діям позивача в контексті дотримання ним присяги поліцейського, виходячи з неналежної організації роботи поліцейського, а також недотриманні принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та вчиненні дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам).
Отже правильно встановивши наявність викладених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувані накази прийняті на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення, для прийняття рішення, тобто відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Щодо інших доводів позивача викладених в апеляційній скарзі щодо відсутності в його діях порушення нормативних актів, що визначають діяльність поліцейського та як наслідок прийняття неправильного рішення, інших загальних посилань на наявність у позивача прав, передбачених законодавством слід зазначити наступне.
Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Крім того, відповідно до п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 справа «Руїз Торіха проти Іспанії» суд наголошує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Під час розгляду справи суд першої інстанції дослідив та правильно вирішив усі основні питання віднесені на його розгляд та аргументи позивача, тому підстав для повторного вирішення цих аргументів у зв`язку з їх викладенням в апеляційній скарзі немає, а всі інші аргументи апеляційної скарги в тому числі і щодо порушення судом першої інстанції процесуального строку виготовив рішення не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновки суду викладені в оскарженому рішенні. 
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Зазначений обов`язок відповідач виконав. 
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року у справі №160/22939/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 11 серпня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва