Справа № 149/3956/25
Провадження №2/149/313/26 
Номер рядка звіту 7
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

17.07.2026 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі 
головуючої судді Робак М.В.
при секретарі Поліщук Л.А.
за участі позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Поворознюка Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна , яке належить на праві особистої власності та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні спільним майном

ВСТАНОВИВ:
03.12.2025 до суду надійшла вказана позовна заява, яку позивач мотивує тим, що з 14.02.2001 по 18.06.2018 він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу сторонами було набуто металевий збірно-розбірний гараж, який знаходиться на території колишнього КП «Хмільниктеплокомунсервіс» в м. Хмільнику по вул. Катерини Білокур (до перейменування вул. Декабристів). Метал для гаража було придбано у Радецького та збирали його позивач з батьком та синами, а далі краном перевезли на територію колишнього КП «Хмільниктеплокомунсервіс». В даному гаражі знаходиться моторолер , який також є спільним майном подружжя, оскільки придбаний під час зареєстрованого шлюбу. Відповідачка в грудні 2023 року самовільно, без відома позивача, обрізала в гаражі замки та встановила нові, позбавивши позивача користуватись спільним гаражем та моторолером. Також у гаражі позивач зберігав особисте майно, а саме велосипед вартістю 6000 грн; лещата слюсарні вартістю 2500 грн; набір рожкових ключів вартістю 500 грн; набір торцевих головок вартістю 400 грн; воротки, викрутки вартістю 200 грн; дві тумбочки вартістю 300 грн; навісний шкафчик вартістю 200 грн; полки стелажні вартістю 600 грн. Загальна вартість особистого майна позивача становить 12200 грн. 
З метою врегулювання спору, позивач з притензією звернувся до відповідачки та просив останню передати йому ключі від збірно-розбірного гаража та повернення особисто належного майна. Однак, притензія залишилась без розгляду, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом .
Ухвалою суду від 09.12.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Надано відповідачці строк для подання відзиву на позов.
25.12.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідачка заперечує щодо позовних вимог ОСОБА_1 , зазначаючи, що земельна ділянка на якій розташований спірний гараж перебуває у її одноосібному користуванні на умовах оренди, примушування у судовому порядку спільно користуватись з колишнім чоловіком будь яким майном не ґрунтується на законі та все особисте майно позивач забрав. На даний час у спірному гаражі зберігається майно, яке належить ОСОБА_3 , а остання перебуває в лавах ЗСУ. Доказів на підтвердження того, що спірний гараж перебуває у власності будь кого із сторін матеріали справи не містять. 
31.12.2025 до суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач зазначає, що обставини придбання спірного гаражу у період зареєстрованого шлюбу та його місцезнаходження у відзиві відповідачкою не заперечуються, а також підтверджується наданими доказами. Орендована позивачкою земельна ділянка на якій розміщене спірне майно не є предметом спору. Спірний гараж розміщений за межами прибудинкової території, а саме на території непрацюючої котельні. Після розірвання шлюбу між сторонами спірний гараж залишився перебувати у спільній власності колишнього подружжя та припинення шлюбу не припинило правовий режим майна. Передача майна у користування іншій особі також не впливає на обсяг прав співвласника майна. Вказує, що відповідачкою не наведено аргументів, які б свідчили про заперечення факту, що моторолер є спільним майном подружжя. Зазначає, що доводи відповідачки не спростовують обставин наведених в позові.
04.02.2026 до суду надійшла заява позивача про зміну предмету спору у якій позивач просить визнати за ним право власності на частину металевого збірно-розбірного гаража, в решті вимоги залишились незмінними.
04.02.2026 ухвалою суду прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову та надано час відповідачці на подання відзиву на змінені позовні вимоги.
18.02.2026 до суду надійшов відзив на заяву про зміну предмету позову в якому відповідачка зазначає, що саме власник майна може звернутись до суду з заявою про поновлення його порушених прав, яким позивач не являється, а земельна ділянка на якій розташоване спірне майно перебуває в її оренді. 
27.03.2026 до суду надійшла заява відповідачки в якій вона заперечує перебування у її володінні особистого майна позивача, оскільки останній його забрав виїжджаючи з квартири. Також вказує, що визнання права власності на 1\2 частину збірно-розбірного гаражу, який є не індифікованим, не має власника та відповідної адреси не ґрунтується на законі.
06.05.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги та просить їх задоволити, посилаючись на обставини, що ним зазначені в позовній заяві та заяві про зміну предмету позову.
Позивач ОСОБА_1 , допитаний за правилами допиту свідків, суду показав, що з 1999 по 2016 р.р. проживав з відповідачкою в службовій квартирі, яка в подальшому була приватизована відповідачкою та її дітьми. У 2002 році він у ОСОБА_4 придбав профільний метал з якого зібрав гараж та який в подальшому було привезено та розміщено на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (біля котельні). В гаражі він зберігав особисте майно, що ним перелічено у позовній заяві. До 2023 року він вільно користувався гаражем, а придбавши автомобіль, у нього з відповідачкою виникли непорозуміння. Так, відповідачка зрізала на гаражі замок та повісила власний. Такі її дії перешкоджають позивачу користуватись гаражем, який є спільним майном подружжя та особистим майном, що в ньому зберігається. Також додав, що земельна ділянка, яка виділена відповідачці. не відповідає місцю розташування їхнього збірно-розбірного гаражу. Уточнив, що перешкодою для користування особистими речами та моторолером є саме зміна відповідачкою замків на гаражі.
Відповідачка в судове засідання не з"явилась, причини не повідомила, про розгляд справи обізнана про що свідчать подані нею заяви по суті.
Допитаний свідок ОСОБА_4 підтвердив придбання у нього ОСОБА_1 металевого гаража.
Свідок ОСОБА_5 , який являється сином позивача, повідомив, що у 2002 році він з братом приймали участь у складенні збірно-розбірного гаража, який його батько придбав у ОСОБА_4 . В 2023 році у гаражі бачив моторолер, велосипед , тіски, наковальню, стілажі, набір ключів до яких батько мав доступ доки відповідачка не змінила замки.
ОСОБА_6 повідомив, що з позивачем товаришує. У гаражі був два рази де бачив моторолер, велосипед , тіски, наковальню, стілажі, набір ключів, інших речей не пам"ятає. До гаража у позивача немає доступу у зв"язку зі зміною відповідачкою замків.
Суд, дослідивши докази, встановив наступні обставини.
16.05.2018 року рішенням Хмільницького міськрайонного суду шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 14.02.2001 року, розірвано. (а.с. 9)
Згідно довідки-рахунку від 20.06.2011 року ОСОБА_1 придбано моторолер марки МХ150С (а.с. 11, 12), який зареєстровано за останнім (а.с. 13, 14-15)
За заявою ОСОБА_1 від 19.09.2002 з додатками (а.с. 18, 19,20, 21) 25.09.2002 року рішенням Хмільницької міської ради надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту відводу на земельну ділянку площею 25 м.кв. , що розташована на території підприємства «Хмільниктеплокомунсервіс» по АДРЕСА_2 , для встановлення тимчасового гаражу розміром 3,5*3,5 м (а.с. 16-17, 94-9523.)
Згідно архівного витягу з рішення 44 сесії 5 скликання Хмільницької міської ради від 20.01.2009 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування тимчасового збірно-розбірного гаражу по АДРЕСА_2 (заява від 10.01.2009) (а.с. 22, 93)
Протягом 2008-2022 Могульським сплачувалась плата за земельну ділянку (а.с. 24-36)
На наданих позивачем фотознімках зафіксовано розташування збірно-розбірного гаражу (а.с. 38-40)
Згідно протоколу №158 засідання комісії по попередньому розгляді звернень громадян щодо вирішення земельних спорів від 17.07.2023 рекомендується ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самостійно визначити право власності на споруду металевого гаражу (а.с. 42)
Відповідно до декларацій про майно, доходи, витрати та зобов`язання фінансового характеру за 2011 та 2013 р.р. ОСОБА_1 зазначалось майно у виді гаражу площею 0,20 м.кв по АДРЕСА_2 та моторолер МХ150С (а.с. 45-49,50-54)
В щорічних деклараціях особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 та 2024 р ОСОБА_1 зазначалось майно у виді збірно-розбірного гаражу належного на праві спільної власності, земельної ділянки площею 0,20 м.кв., набутої 25.09.2002 року на праві оренди земельної ділянки комунальної власності та мотоцикла (мопеда) МХ150С, який перебуває у спільній власності (а.с. 55-60,61-69)
У зв`язку з заміною замків на тимчасовій металевій конструкції (гаражу) колишньою дружиною ОСОБА_2 , позивач звертався до поліції та було встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення (а.с. 71, 73,74, 76,77-81)
Заява відповідачки щодо неправомірного користування позивачем металевим гаражем також була предметом розгляду органами поліції та прийнято рішення про відмову у внесені відомостей до ЄРДР за відсутності ознак злочину (а.с. 72, 82-86)
22.06.2023 між Хмільницькою міською радою та ОСОБА_2 укладено договір про фактичне користування земельною ділянкою площею 0,020 га для обслуговування тимчасового гаражу по АДРЕСА_3 (а.с. 87-89)
ОСОБА_2 здійснено плату за користування земельною ділянкою за 2020 -2023 р.р.(а.с.90)
23.06.2025 ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 направлено притензію про усунення перешкод в користуванні спільним майном та повернення особистого майна, яка останньою отримана (а.с. 98-101)
Позивачем також надано викопіювання прибудинкової території (а.с. 154), викопіровку з опорного плану м. Хмільник (а.с. 155), схему встановлення тимчасового гаража на території котельні по АДРЕСА_2 (а.с. 159) та 2 фотографії металевого збірно-розбірного гаражу (а.с. 157-158)
Згідно відповідді ФОП ОСОБА_8 » земельна ділянка на якій розміщений металевий збірно-розбірний гараж не входить до меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, сформованої за кадастровим номером 0510900000:00:003:1568 по АДРЕСА_3 , площею 0,4904 га. (а.с. 159-161)
На виконання ухвали Хмільницького міськрайонного суду від 06.05.2026 Хмільницькою міською радою надано клопотання ОСОБА_2 про виділення у фактичне користування земельної ділянки площею 20,0 м.кв по АДРЕСА_3 біля її житлового будинку, на якій розміщений гараж з графічним зображенням (а.с. 174,175,176); Акт обстеження земельної ділянки №113 від 02.06.2023 у відповідності до якого комісія встановила використання земельної ділянки по АДРЕСА_3 (прибудинкова територія) площею 0,20 м.кв. гр. ОСОБА_2 самовільно та рекомендовано міській раді передати користувачу вказану земельну ділянку в тимчасове користування за договором (а.с. 178-179, 180); протокол №158 від 03.10.2023 засідання комісії (а.с. 182); окрему думку члена комісії (а.с. 183); рішення Хмільницької міської ради №1826 від 09.06.2023 про надання в тимчасове користування на умовах фактичного користування земельної ділянки для обслуговування гаражу ОСОБА_2 (а.с. 172-173)
Заслухавши сторону, свідків та дослідивши надані сторонами докази, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом .
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи суспільних інтересів. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), як імають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, веденнядомашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1ст. 69 СК України регламентовано, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно ч. 1ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Поясненнями позивача, які підтверджуються наданими останнім доказами, а також відповідачкою з урахуванням змісту її відзиву, поданого на позовну заяву та заяву про зміну предмету позову, не заперечується факт встановлення металевого збірно-розбірного гаражу під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі. Однак, відповідачка стверджує, що відсутність зареєстрованого права власності на вказане майно перешкоджає визнанню його спільним сумісним майном подружжя. При цьому посилається на те, що земельна ділянка на якій він розміщений перебуває у її законному користуванні, оскільки укладено відповідний договір з власником земельної ділянки.
Однак, суд не погоджується з такими доводами, виходячи з наступного.
Згідно із законодавством України збірно-розбірний (металевий) гараж без капітального фундаменту є тимчасовою спорудою (некапітальною), такий об`єкт не є нерухомим майном, тому зареєструвати на нього право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно законом не передбачено. За таких обставин збірно-розбірний гараж не пов`язаний з земельною ділянкою на якій він розміщений, та ця обставина не впливає на обсяг прав кожного співвласника щодо нього. 
Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оскільки спірне рухоме майно (металевий гараж) було створено у період перебування сторін у шлюбі, тому згідно ст. 61 СК України на нього поширюється режим спільної сумісної власності подружжя.
Враховуючи, що відповідачка не погоджується з режимом спільної сумісної власності на спірний гараж , майно є неподільним, згоди на отримання грошової компенсації вартості майна не надано, з урахуванням рівності часток у спільному майні подружжя, суд вважає за можливе визначити за сторонами по частині металевого гаража, що в м. Хмільнику по ОСОБА_9 , припинивши право спільної сумісної власності.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
 
Позивачем доведено, що відповідачка перешкоджає йому користуватись збірно-розбірним металевим гаражем шляхом зміни замків, про що в тому числі свідчать результати перевірки проведеної органами поліції за заявами сторін, та не заперечується відповідачкою, тому, враховуючи, що суд дійшов висновку про можливість визнання за позивачем права власності на частину металевого гаражу, тому у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Враховуючи наведене, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину збірно -розбірного гаража та усунення перешкод у користуванні ним підлягають до задоволення.
Разом з тим, оскільки суд зобов"язав відповідачку не чинити перешкоди позивачу у користуванні спірним гаражем, що перешкоджало ОСОБА_1 користуватись майном, яке в ньому зберігається, та стало підставою для звернення до суду, тому необхідності вирішувати окремо питання щодо нього не має.. Інших обставин, які перешкоджають користуватися позивачу перерахованим ним у позовній заяві майном, останнім не наведено.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст. 258, 264,265,273,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна , яке належить на праві особистої власності та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні спільним майном - задоволити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину металевого збірно-розбірного гаража , який знаходиться на території колишнього Комунального підприємства "Хмільниктеплоенерго" в АДРЕСА_1 .
Зобов"язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні спільним майном подружжя, а саме збірно-розбірним гаражем , який знаходиться на території колишнього Комунального підприємства "Хмільниктеплоенерго" в АДРЕСА_1 , зобов"язавши її передати ОСОБА_1 ключі від гаража.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2662,40 грн судового збору та 7100 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Марина РОБАК