ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 917/1661/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П., 

за участю представників: 
позивача - не з`явилися, 
відповідача - Непом`ящої В. А. (адвоката), 
прокуратури - Єреп В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 (колегія суддів: Стойка О. В. - головуюча, Попков Д. О., Россолов В. В.) і рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 (суддя Тимощенко О. М.) у справі 

за позовом першого заступника керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп"

про стягнення 1 949 714,00 грн,

ВСТАНОВИВ: 

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Перший заступник керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області (далі - Прокурор) звернувся до суду в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації Київської області (далі - Бориспільська РДА) з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (далі - ТОВ "Гарант Ойл Групп") про повернення сплаченої суми коштів за товар відповідно до умов договору купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 № 20-12 у розмірі 1 949 714,00 грн. 

1.2. Викладені в позовній заяві вимоги Прокурор обґрунтовував тим, що відповідач не виконав умови договору купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 № 20-12 в частині поставки палива на суму 1 949 714,00 грн, вартість якого була сплачена позивачем на виконання договору, а також не повернув позивачу вказані кошти на його вимогу.

2. Короткий зміст судових рішень 

2.1. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 у справі № 917/1661/25, позовні вимоги Прокурора задоволено.

Вирішено стягнути з ТОВ "Гарант Ойл Групп" на користь Бориспільської РДА 1 949 714,00 грн.

2.2. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги Прокурора, заначив про невиконання відповідачем умов договору щодо належної поставки товару та виникнення у нього зобов`язання із компенсації позивачу вартості талонів, що не були отоварені. 

Суд першої інстанції зазначив, що за розрахунком Бориспільської окружної прокуратури, враховуючи ціну за 1 л пального, передбачену в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, відповідач не виконав перед позивачем зобов`язання на загальну суму 1 949 714,00 грн. 

При цьому суд констатував, що невиконання відповідачем зобов`язання щодо забезпечення можливості реалізації скретч-карток на пальне, відсутність альтернативного способу отримання товару або повернення коштів, а також пасивна поведінка відповідача, яка свідчить про повне ігнорування вимог позивача, порушують правомірні очікування позивача на отримання оплаченого товару та є втручанням у його майнові права. Така поведінка, за висновком суду, свідчить про втрату легітимного очікування реалізації права власності, а тому вимагає ефективного судового захисту шляхом стягнення відповідної суми попередньої оплати.

Суд установив, що відповідач не спростував як кількість невикористаних позивачем талонів, так і не надав власного розрахунку суми грошових коштів, яка підлягає компенсації. Тому суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок є обґрунтованим та арифметично правильним.

З урахуванням наведеного місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Прокурора про стягнення з відповідача 1 949 714,00 грн.

2.3. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення місцевого господарського суду, виходив із того, що відповідач не виконав умови договору щодо передання позивачу палива за договором, тому у відповідача виникло зобов`язання з повернення позивачу його вартості, яка була сплачена ним у розмірі 1 949 714,00 грн.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що за змістом пункту 1.2 договору від 20.12.2023 № 20-12 купівлі-продажу товарів сторонами узгоджено, що під товаром, який є предметом поставки за цим договором, слід розуміти товар відповідно до ДК - 021:2015 - "Нафта і дистиляти"; код, категорія відповідно до ДК - ДК 021:2015 09130000-9. Тому суд визнав безпідставними доводи відповідача про те, що предметом купівлі-продажу є саме талони на паливо. Крім того, як установив суд, у самому тексті договору сторони не узгоджували умови передання талонів на паливо замість самого палива, а також не узгоджували умови щодо пов`язаних із цим правовідносин (наприклад, щодо зберігання товару, переліку місць отримання палива за талонами, строку його отримання, тощо). Посилання на отримання палива за талонами з`явилося лише в Специфікації, а також у видаткових накладних та специфікаціях до них.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, ТОВ "Гарант Ойл Групп" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 та рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 у справі № 917/1661/25, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

3.2. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ТОВ "Гарант Ойл Групп" зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2
статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 07.10.2025 у справі № 910/10029/24, від 22.06.2023 у справі № 925/1238/22, від 11.05.2023 у справі № 904/2280/22, щодо застосування частини 1 статті 664, частини 1 статті 670, частини 2 статті 689, частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України. 

Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 4 частини 2
статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не з`ясували всі істотні обставини щодо настання / ненастання строку виконання договору в частині здійснення поставки, натомість право позивача на повернення авансу обумовлене саме невиконанням такого зобов`язання відповідачем у встановлений строк. 

3.3. Прокурор у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу ТОВ "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 у справі № 917/1661/25 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 у справі № 917/1661/25 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. Прокурор зазначає про безпідставність та необґрунтованість доводів скаржника. При цьому Прокурор вважає, що наведена ТОВ "Гарант Ойл Групп" судова практика є нерелевантною до правовідносин, які є предметом розгляду в цій справі.

3.4. ТОВ "Гарант Ойл Групп" подало 03.08.2026 додаткові пояснення 2025 у справі № 917/1661/25 (із урахуванням позиції позивача, викладеної в судовому засіданні 07.07.2026).

4. Обставини справи, встановлені судами 

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що за результатами проведення конкурентної процедури закупівлі UA-2023-12-08-012215-a (ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) між Бориспільською РДА (замовник) та ТОВ "Гарант Ойл Групп" (постачальник) 20.12.2023 укладено договір № 20-12 купівлі-продажу товарів.

За умовами цього договору відповідач зобов`язується поставити позивачу товар на загальну суму (з урахуванням додаткової угоди від 29.12.2023 № 1) у розмірі 1 949 714,00 грн із ПДВ.

За змістом пункту 1.2 договору від 20.12.2023 № 20-12 купівлі-продажу товарів сторонами узгоджено, що під товаром, який є предметом поставки за цим договором, слід розуміти товар відповідно до ДК - 021:2015 - "Нафта і дистиляти"; код, категорія відповідно до ДК - ДК 021:2015 09130000-9.

4.2. Як зазначив суд апеляційної інстанції, ТОВ "Гарант Ойл Групп" передало позивачу талони на паливно-мастильні матеріали за цим договором на загальну суму 1 949 714,00 грн, що підтверджується видатковими накладними від 21.12.2023 № 231221/001 та від 21.12.2023 № 231221/002, а також специфікаціями № 231221/001-С до видаткової накладної від 21.12.2023 № 231221/001, № 231221/002-С до видаткової накладної від 21.12.2023 № 231221/002, а саме скретч-картки бренду "АВІАС":

- на бензин А-95 - номіналом 20 л у кількості 306 шт. із номерами серії з 303611371370 до 303526043639; номіналом 10 л у кількості 1 000 шт. із номерами серії з 303526042640 до 303526043639;

- на дизельне паливо - номіналом 30 л у кількості 100 шт. із номерами серії з 304704785810 до 304704785909; номіналом 20 л у кількості 559 шт. із номерами серії з 304621299800 до 304621302299, номіналом 20 л у кількості 320 шт. із номерами серії з 304621301900 до 304621302219; номіналом 30 л у кількості 120 шт. із номерами серії з 304704785790 до 304704897029.

Позивач оплатив на рахунок відповідача вартість зазначених паливно-мастильних матеріалів за платіжними інструкціями від 21.12.2023 № 3 та від 21.12.2023 № 4 в сумі 1 949 714,00 грн.

4.3. Як зазначив суд апеляційної інстанції, за твердженням Прокурора, з моменту укладення договору від 20.12.2023 № 20-12 купівлі-продажу товарів та додаткової угоди від 29.12.2023 № 1 позивач не зміг отоварити спірні талони у зв`язку з відсутністю пального та склав акти від 26.02.2025.

4.4. Позивач направив на адресу відповідача лист (вих. №48/07-46/1008 від 03.03.2025) із вимогою перерахувати на рахунок Бориспільської РДА вартість раніше оплачених талонів, направлення якого підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 0830500207461, № 0830500207453 та скриншотом щодо направлення електронною поштою.

4.5. Позивач направив відповідачу претензію (вих. № 48/07-46/1794 від 18.04.2025) з вимогою перерахувати на рахунок Бориспільської РДА вартість раніше оплачених талонів (1 949 714,00 грн), направлення якої підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №0830100120243, №0830100120227, довідкою Акціонерного товариства "Укрпошта" про причини невручення та скриншотом щодо направлення електронною поштою.

4.6. Оскільки лист та претензія залишені відповідачем без відповіді та задоволення, позивач звернувся з листом від 28.05.2025 № 48/07-46/2424 до Бориспільської окружної прокуратури з проханням вжити заходи на захист інтересів держави в суді щодо стягнення з ТОВ "Гарант Ойл Групп" заборгованості в розмірі 1 949 714,00 грн.

4.7. Бориспільська окружна прокуратура направила на адресу ТОВ "Гарант Ойл Групп" повідомлення від 17.06.2025 №51-3090ВИХ-25, де зазначила про наслідки у разі невжиття належних засобів захисту порушених інтересів територіальної громади, а в подальшому - повідомлення від 14.08.2025 № 51-4064вих-25 про звернення до суду для захисту інтересів територіальної громади.

4.8. Відповідач у відзиві заперечував проти позову, посилаючись на повне та належне виконання зобов`язань за договором від 20.12.2023 № 20-12 купівлі-продажу товарів.

4.9. Оскільки відповідач не виконав умови договору купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 № 20-12 у частині поставки палива на суму 1 949 714,00 грн, вартість якого була сплачена позивачем на виконання договору, а також не повернув позивачу вказані кошти на його вимогу, Прокурор в інтересах держави в особі Бориспільської РДА звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 949 714,00 грн. 

5. Позиція Верховного Суду 

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги Прокурора в інтересах держави в особі Бориспільської РДА про стягнення з відповідача 1 949 714,00 грн. 
. 
5.4. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Прокурор посилався на те, що відповідач не виконав умови договору купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 № 20-12 у частині поставки палива на суму 1 949 714,00 грн, вартість якого була сплачена позивачем на виконання договору, а також не повернув позивачу вказані кошти на його вимогу.

5.5. Колегія суддів зазначає, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням відповідачем як постачальником зобов`язань за договором купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 № 20-12 в частині поставки палива на суму 1 949 714,00 грн, вартість якого була сплачена позивачем на виконання цього договору, а також у зв`язку з неповерненням коштів на вимогу замовника - позивача у справі. 

5.6. За своєю правовою природою укладений між сторонами цього спору договір купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 № 20-12 є договором поставки.

5.7. Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із характеру відносин сторін.

5.8. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

5.9. За змістом частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

5.10. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (частини 1, 3 статті 510 Цивільного кодексу України).

5.11. За змістом статей 655, 662, 663, 712 Цивільного кодексу України у спірних правовідносинах продавець (відповідач) є стороною, яка зобов`язана передати товар належної якості та асортименту з його приналежностями покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України. Позивач як замовник є особою, управненою вимагати належного виконання цього обов`язку від постачальника.

5.12. Статтею 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

5.13. Згідно із частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України в разі якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

5.14. Як правильно встановили суди попередніх інстанцій, предметом поставки за договором, укладеним між сторонами спору, є товар відповідно до ДК - 021:2015 - "Нафта і дистиляти"; код, категорія відповідно до ДК - ДК 021:2015 09130000-9, а не талони на паливо, як стверджує скаржник. Суди встановили факт передання відповідачем саме талонів (скретч-карток бренду "Авіас"), а не палива. Відтак спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли через невиконання відповідачем як постачальником своїх договірних зобов`язань щодо поставки палива / обміну талонів на паливо. 

5.15. Суди, задовольняючи позовні вимоги Прокурора, встановили, що відповідач не виконав умови договору щодо передання позивачу палива за договором, тому дійшли висновку про виникнення у відповідача зобов`язання з повернення позивачу його вартості, яка була сплачена позивачем у розмірі 1 949 714,00 грн.

5.16. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, ТОВ "Гарант Ойл Групп" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 та рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 у справі № 917/1661/25.

5.17. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ТОВ "Гарант Ойл Групп" зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.18. Пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.19. Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2
статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 07.10.2025 у справі № 910/10029/24, від 22.06.2023 у справі № 925/1238/22, від 11.05.2023 у справі № 904/2280/22, щодо застосування частини 1 статті 664, частини 1 статті 670, частини 2 статті 689, частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України. 

За твердженням скаржника, відповідач повністю та належним чином виконав свої зобов`язання перед Бориспільською РДА за договором купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 № 20-12 і поставив їй товар у передбачений договором строк у належній кількості та номенклатурі. При цьому ТОВ "Гарант Ойл Групп" зазначає, що згідно з умовами пунктів 1.1 та 3.1 договору купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 № 20-12 позивач повинен був отоварити всі передані відповідачем талони до 22.12.2024. ТОВ "Гарант Ойл Групп" передало Бориспільській РДА талони (товаро-розпорядчий документ на пальне). Проте, за доводами скаржника, суди не врахували змісту положень частини 2 статті 689 Цивільного кодексу України щодо обов`язку покупця вчинити дії, необхідні з його боку для одержання товару. Скаржник також зазначає, що належне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 № 20-12 підтверджується оприлюдненим позивачем звітом у загальному доступі на офіційному сайті з державних закупівель за посиланням https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2023-12-08-012215-a. 

5.20. Колегія суддів, проаналізувавши висновки Верховного Суду, на які покликається скаржник, перевіривши та надавши оцінку доводам ТОВ "Гарант Ойл Групп", зазначає, що в постанові Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 925/1238/22, на яку посилається скаржник, сформульовано висновки щодо застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України. 

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 925/1238/22, умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю; у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

5.21. У постанові Верховного Суду від 11.05.2023 у справі № 904/2280/22, на яку посилається скаржник, висновок щодо застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України викладений з урахуванням установлених судами обставин справи. Зокрема, у справі № 904/2280/22 суди встановили, що відповідач не допустив порушення умов договору щодо поставки товару, договір є чинним, зобов`язання сторін за договором не припинилися. Тому Суд виснував, що в позивача відсутні підстави вимагати повернення здійсненої передоплати за договором згідно із частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України. 

5.22. Колегія суддів зазначає, що у справі, яка розглядається, суди встановили невиконання відповідачем умови договору щодо передання позивачу палива за договором. 

При цьому суди зазначили, що на виконання укладеного між сторонами договору відповідач 21.12.2023 передав позивачу талони (скретч-картки) бренду "АВІАС" на бензин А-95 та на дизельне паливо на загальну суму 1 949 714,00 грн. Водночас, як зазначив суд апеляційної інстанції, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на автозаправній станції. 

Натомість суди встановили факт неможливості реалізації позивачем свого права отримати оплачене ним пальне на автозаправній станції, оскільки відповідач із порушенням умов договору не забезпечив наявності товару на своїй автозаправній станції. 

5.23. Крім того, суди зазначили, що умовами договору не передбачено строк отримання позивачем палива на автозаправній станції за зазначеними талонами. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що необґрунтованими є посилання відповідача на зміст пункту 3.1 договору, яким начебто встановлений строк на отримання палива, оскільки за змістом зазначеного пункту ним встановлено строк гарантії якості товару, що постачається (протягом одного року 365 днів), який не міг бути порушений позивачем, оскільки самого факту передачі палива не відбулося.

5.24. Колегія суддів зазначає, що неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, як підстава касаційного оскарження судових рішень, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини. Відтак не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду, як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

5.25. У справі, яка розглядається, суди застосували положення частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин, оскільки встановили неналежне виконання продавцем - відповідачем свого зобов`язання з передання товару покупцю - позивачу. 

5.26. Відтак із урахуванням установлених судами обставин у справі, яка розглядається, безпідставними є доводи скаржника про неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України та неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22.06.2023 у справі № 925/1238/22, від 11.05.2023 у справі № 904/2280/22. Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 925/1238/22, від 11.05.2023 у справі № 904/2280/22, на які посилається скаржник.

5.27. Колегія суддів також зазначає, що скаржник, посилаючись на неврахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 07.10.2025 у справі № 910/10029/24, не наводить їх змісту та не посилається на мотиви, обґрунтування положень частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, які викладені в цій постанові. Тому такі доводи скаржника визнаються колегією суддів необґрунтованими. 

5.28. Таким чином, наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваної постанови із цих підстав.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.29. Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 4 частини 2
статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не з`ясували всі істотні обставини щодо настання / ненастання строку виконання договору в частині здійснення поставки, натомість право позивача на повернення авансу обумовлене саме невиконанням такого зобов`язання відповідачем у встановлений строк. 

5.30. Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

5.31. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

5.32. Таким чином, за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у виді недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

5.33. За таких обставин недостатніми є доводи скаржника про неповне дослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів та не з`ясування всіх істотних обставин за умови непідтвердження підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.34. Отже, наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваної постанови з цих підстав.

5.35. За таких обставин колегія суддів вважає, що визначені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження у цій справі, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень із цих підстав.

5.36. За результатами перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносин судами попередніх інстанцій із правильним застосуванням норм матеріального права. Тому оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

5.37. Крім того, деякі доводи скаржника зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судами при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень у цій справі. 

5.38. Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, стосуються з`ясування обставин, уже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому суд касаційної інстанції не може взяти їх до уваги згідно з положеннями частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

6.3. За змістом статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. Оскільки наведені скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися під час касаційного провадження, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

7. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" залишити без задоволення. 

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 та рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 у справі № 917/1661/25 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова 

Ю. Я. Чумак