КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2026 року № 320/2707/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства у справах ветеранів України (адреса вул. Хрещатик, 34, м. Київ, 01001 ЄДРПОУ 42657144) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Міністерства у справах ветеранів України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить суд:
- визнати протиправними дії Міністерства у справах ветеранів України щодо не призначення та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2022 року, відповідно до ч. 7 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України призначити та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі одноразову грошову допомогу у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2022 року, відповідно до ч. 7 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Вісьтак М. Я.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити одноособово суддею Вісьтак М. Я., у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , який проходив військову службу у військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_3 Національної гвардії України. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер внаслідок вибухової травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується відповідними свідоцтвами, довідками та постановою № 46. 21.02.2025 позивач звернулася до Міністерства у справах ветеранів України із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька. За її твердженням, належний їй розмір допомоги становить 620 250 гривень, виходячи із загальної суми 1 860 750 гривень, однак фактично їй виплачено 372 150 гривень. З листа Міністерства у справах ветеранів України від 24.10.2025 № 23369/1.3/3.5-25 позивач дізналася, що розмір допомоги визначено як 1/5 частини, оскільки Головне управління Національної гвардії України повідомило про призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 гривень батькові, матері та дружині загиблого у рівних частках. При цьому Міністерством у справах ветеранів України також було враховано наявність у загиблого сина - ОСОБА_3 . Позивач не погоджується з визначенням належної їй частки у розмірі 1/5, оскільки ОСОБА_3 є повнолітнім та має свою сім`ю, а тому не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги. 24.11.2025 позивач звернулася до Міністерства у справах ветеранів України із заявою про перерахунок допомоги, зазначивши, що її бабуся, дідусь, мати та дружина загиблого отримали одноразову грошову допомогу у розмірі 15 000 000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, а її брат, який має свою сім`ю, не належить до осіб, які мають право на отримання допомоги за Порядком призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Листом від 22.12.2025 № 28490/3/3.2-25 Міністерство у справах ветеранів України повідомило, що у зв`язку з одруженням ОСОБА_3 він не має права на отримання одноразової грошової допомоги, а документи позивача будуть повторно розглянуті Комісією з питань розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги. Позивач вважає, що Міністерство у справах ветеранів України не врахувало факт отримання дружиною, батьком та матір`ю загиблого одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у зв`язку з чим неправильно визначило розмір належної їй одноразової грошової допомоги та не здійснило відповідний перерахунок. На думку позивача, з урахуванням відсутності у її брата права на отримання одноразової грошової допомоги та отримання іншими членами сім`ї допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, їй має бути виплачена належна частка одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2022 року, відповідно до частини сьомої статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У зв`язку з цим позивач вважає дії Міністерства у справах ветеранів України щодо непризначення та невиплати їй одноразової грошової допомоги у належному розмірі протиправними.
13.02.2026 року від уповноваженого представника Міністерства у справах ветеранів України надійшов письмовий відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. 
Так, сторона відповідача вказала, що наказом Міністерства у справах ветеранів України від 08.07.2025 № 560 ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу, передбачену частиною сьомою статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 1/5 від 1 860 750,00 гривень як повнолітній дитині, яка не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. У подальшому наказом Міністерства у справах ветеранів України від 11.02.2026 № 143 ОСОБА_1 призначено зазначену допомогу у розмірі 1/4 від 1 860 750,00 гривень з урахуванням раніше виплаченої суми 93 037,50 гривень. Розмір частки визначено з урахуванням того, що брат ОСОБА_1 мав та має свою сім`ю, а тому не належить до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України та не має права на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Частиною восьмою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та частиною сьомою статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що у разі одночасного права особи на одноразову грошову допомогу за одним із цих законів та одноразову грошову допомогу або компенсаційну виплату за іншими нормативно-правовими актами виплата здійснюється за однією з підстав за вибором особи. Перелік отримувачів одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 гривень, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначений частиною четвертою статті 16-1 цього Закону та не включає повнолітніх дітей загиблого військовослужбовця. Водночас частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до отримувачів одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму віднесено, зокрема, повнолітніх дітей, які не мають і не мали своїх сімей. З метою недопущення фактичної виплати двох одноразових грошових допомог у зв`язку із загибеллю одного військовослужбовця це питання врегульовано Порядком призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Згідно з пунктом 7 цього Порядку повнолітні діти осіб, зазначених у пункті 5 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які не мають права на отримання допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, мають право на виплату частки одноразової грошової допомоги незалежно від реалізації такого права іншими членами сім`ї. Відповідно до абзацу другого пункту 17 цього Порядку Міністерство у справах ветеранів України для визначення частки уточнює в уповноважених органах інформацію про членів сім`ї загиблої особи, які зверталися за призначенням допомоги за постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, та про її виплату або відмову у виплаті. У зв`язку з цим Міністерство у справах ветеранів України листом від 27.03.2025 № 6571/3.2/3.2-25 звернулося до уповноважених органів щодо надання відповідної інформації. Головне управління Національної гвардії України листом від 03.04.2025 № 27/13/3/04-8675-2025 повідомило, що у 2022 році одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю молодшого сержанта ОСОБА_2 призначено та виплачено дружині ОСОБА_4 - 1/3 частини у розмірі 5 000 000 гривень, батькові ОСОБА_5 - 1/3 частини у розмірі 5 000 000 гривень, матері ОСОБА_6 - 1/3 частини у розмірі 5 000 000 гривень. Отже, у разі звернення всіх членів сім`ї загиблого військовослужбовця - батька, матері, дружини та повнолітньої дитини - за призначенням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» кожному була б призначена частка у розмірі 1/4 від 1 860 750 гривень. Виплата повнолітній дитині допомоги у повному обсязі за наявності виплаченої іншим членам сім`ї допомоги за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порушувала б сутність принципу отримання однієї допомоги у зв`язку із загибеллю одного військовослужбовця. Відповідно до пункту 17 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги Міністерство у справах ветеранів України розглядає подані документи, запитує необхідну інформацію в уповноважених органах та за результатами розгляду приймає рішення про призначення допомоги або відмову в її призначенні з обґрунтуванням причини. Комісією на засіданні 05.06.2025 рекомендовано призначити ОСОБА_1 частку одноразової грошової допомоги у розмірі 1/5, у зв`язку з чим наказом Міністерства у справах ветеранів України від 08.07.2025 № 560 їй призначено відповідну допомогу. У подальшому Комісією на засіданні 24.11.2025 рекомендовано призначити ОСОБА_1 частку у розмірі 1/4. На виконання цієї рекомендації наказом Міністерства у справах ветеранів України від 11.02.2026 № 143 їй призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 1/4 від належної суми з урахуванням раніше виплаченої суми 93 037,50 гривень. Таким чином, відповідач вважає, що Міністерство у справах ветеранів України діяло в межах наданих повноважень, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, із дотриманням принципу рівності перед законом та запобіганням усім формам дискримінації. З огляду на наведене відповідач вважає, що Міністерство у справах ветеранів України виконало свої зобов`язання у повному обсязі, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій Міністерства у справах ветеранів України та зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягають.
Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Встановлені судом обставини.
ОСОБА_1 є дочкою загиблого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 24.04.2001.
Батько позивачки, ОСОБА_2 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_5 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з довідкою про причину смерті від 30.06.2022 причиною смерті є вибухова травма внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків.
21.02.2025 ОСОБА_1 подала заяву щодо призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 336, у зв`язку із смертю її батька ОСОБА_2 .
Міністерство у справах ветеранів України листом від 27.03.2025 № 6571/3.2/3.2-25 звернулося до уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу органів з клопотанням надати інформацію про призначення та виплату або відмову у виплаті особам одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або отримання інвалідності.
У відповідь Головне управління Національної гвардії України листом від 03.04.2025 № 27/13/3/04-8675-2025 поінформувало Міністерство у справах ветеранів України про те, що відповідною комісією Головного управління Національної гвардії України приймалося рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам, утриманцям загиблих під час захисту Батьківщини в період дії воєнного стану військовослужбовців. У 2022 році у зв`язку із загибеллю молодшого сержанта ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу призначено та виплачено дружині ОСОБА_4 - 1/3 частини у розмірі 5 000 000 гривень, батькові ОСОБА_5 - 1/3 частини у розмірі 5 000 000 гривень, матері ОСОБА_6 - 1/3 частини у розмірі 5 000 000 гривень.
У подальшому до Міністерства у справах ветеранів України надійшов запит ОСОБА_1 від 24.05.2025, зареєстрований 30.05.2025 за вхідним № Ч-5996, щодо надання інформації про стан розгляду поданої заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її батька ОСОБА_2 .
Комісія на засіданні 05.06.2025, що підтверджується витягом з протоколу № 8, розглянула заяву позивачки та рекомендувала Міністерству у справах ветеранів України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 1/5 від належної суми як повнолітній дитині, яка не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 внаслідок травми, одержаної під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Міністерство у справах ветеранів України розглянуло запит позивачки від 24.05.2025 та листом від 26.06.2025 № 13373/3/3.2-25 повідомило її про прийняте Комісією рішення, а також про те, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється в порядку черговості відповідно до дати надходження документів до Міністерства у справах ветеранів України в межах установлених бюджетних асигнувань на відповідний рік.
Суд встановив, що наказом Міністерства у справах ветеранів України від 08.07.2025 № 560 «Про призначення та виплату одноразової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України», керуючись частиною сьомою статті 13 та частиною сьомою статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», підпунктом 4 пункту 2 та пунктом 19 Порядку № 336, за результатом розгляду заяв осіб з інвалідністю внаслідок війни та членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України про призначення одноразової грошової допомоги, враховуючи протоколи засідання Комісії від 28.11.2024 № 2, від 11.12.2024 № 3 та від 05.06.2025 № 8, Міністерство у справах ветеранів України призначило ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 1/5 від належної суми як повнолітній дитині, яка не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.
19.09.2025 до Міністерства у справах ветеранів України надійшов запит ОСОБА_1 , зареєстрований 03.10.2025 за вхідним № Ч-11892, щодо надання інформації про виплату одноразової грошової допомоги в неповному обсязі.
Листом від 24.10.2025 № 23369/1.3/3.5-25 Міністерство у справах ветеранів України повідомило ОСОБА_1 , що Комісією було рекомендовано призначити їй частку одноразової грошової допомоги у розмірі 1/5 як повнолітній дитині, яка не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 внаслідок травми, одержаної під час участі у відповідних заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Суд встановив, що 24.11.2025 до Міністерства у справах ветеранів України надійшла заява ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 та врахування того, що бабуся, дідусь та матір оформили одноразову грошову допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, а брат мав та має свою сім`ю, а тому не належить до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України та не має права на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 336.
Міністерство у справах ветеранів України розглянуло заяву позивачки від 24.11.2025 та листом від 22.12.2025 № 28490/3/3.2-25 повідомило, що документи ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в порядку черговості будуть розглянуті на засіданні Комісії.
Комісія на засіданні 16.01.2026, що підтверджується витягом з протоколу № 2, розглянула заяву позивачки та рекомендувала Міністерству у справах ветеранів України призначити ОСОБА_1 частку одноразової грошової допомоги у розмірі 1/4 від належної суми, з урахуванням раніше виплаченої суми, як повнолітній дитині, яка не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 внаслідок травми, одержаної під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Наказом Міністерства у справах ветеранів України від 11.02.2026 № 143 «Про призначення та виплату одноразової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України», відповідно до частини сьомої статті 13 та частини сьомої статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», підпункту 4 пункту 2 та пункту 19 Порядку № 336, за результатом розгляду заяв осіб з інвалідністю внаслідок війни та членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України про призначення одноразової грошової допомоги, враховуючи протокол засідання Комісії від 16.01.2026 № 2, Міністерство у справах ветеранів України призначило ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 1/4 від належної суми, з урахуванням раніше виплаченої суми, як повнолітній дитині, яка не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.
Таким чином, судом встановлено, що за результатами первинного розгляду заяви позивачки їй було призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 1/5 від належної суми, а після повторного розгляду її заяви Комісією рекомендовано та наказом Міністерства у справах ветеранів України від 11.02.2026 № 143 призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 1/4 від належної суми з урахуванням раніше виплаченої суми.
На думку позивача, з урахуванням відсутності у її брата права на отримання одноразової грошової допомоги та отримання іншими членами сім`ї допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, їй має бути виплачена належна частка одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2022 року, відповідно до частини сьомої статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У зв`язку з цим позивач звернулась до суду із даним позовом.
Релевантні джерела права й акти їхнього застосування, висновки суду.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно із частинами 1, 2 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби (Пункт 2 частини другої статті 16 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016; підпункт 2 пункту 2 статті 16 в редакції Закону № 2522-VIII від 06.09.2018).
Статтею 16-1 Закону №2011-XII передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до ст.16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;
б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні", №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Пунктом 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону №2011-XII, крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (абзац 1 пункту 2).
Абзацами 2 - 4 пункту 2 Постанови №168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Разом з тим, згідно із ч.7 ст.15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-XII) членам сімей осіб, зазначених в абзацах четвертому - восьмому пункту 1 ст.10-1 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї у розмірі, визначеному підпунктом "а" пункту 1 ст.16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Якщо особа у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ч.4 ст.10-1 Закону №3551-XII до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать діти, які не мають (і не мали) своїх сімей.
Постановою КМУ №336 від 29.04.2016 затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону №3551-XII (далі - Порядок №336).
Пунктом 6 Порядку №336 визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) осіб, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 Закону, призначається та виплачується членам сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, зазначеним в частині четвертій статті 10-1 Закону, у розмірі 750 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому загинули (померли) особи, зазначені у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 Закону, рівними частинами.
Якщо один із членів сім`ї відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частина розподіляється між іншими членами сім`ї, які мають право на її отримання, рівними частинами.
У такому випадку подається заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.
Так, суд зазначає, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України, визначено двома законами України:
1) Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, відповідно до статті 16-2 якого розмір одноразової грошової допомоги становить 15,0 млн грн, яка виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;
2) Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту одноразової грошової допомоги становить 750-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому загинув військовослужбовець, відповідно до підпункту а частини першої статті 16-2 Закону № 2011-XII, яка виплачується відповідно до Порядку № 336.
Судом встановлено, що прожитковий мінімум, установлений для працездатних осіб на 1 січня 2022 року (в якому загинув батько позивача), становив 2 481 гривень, отже розмір одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною сьомою статті 15 Закону № 3551-ХІІ, мав становити: 750 х 2 481 грн = 1 860 750 гривень.
Частиною восьмою статті 16-3 Закону № 2011-XII та частиною сьомою статті 15 Закону № 3551-XII встановлено, що якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої одним з цих законів, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором. 
Отже, законодавцем унормовано, що за одного загиблого військовослужбовця може бути виплачена лише одна одноразова грошова допомога кожному з отримувачів.
Суд звертає увагу, що перелік отримувачів одноразової грошової допомоги у розмірі 15,0 млн грн за Законом № 2011-XII, визначений частиною четвертою статті 16-1 цього Закону, не включає повнолітніх дітей загиблого військовослужбовця. 
Натомість перелік отримувачів одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, визначений частиною четвертою статті 10-1 Закону № 3551-XII, включає, зокрема, повнолітніх дітей, які не мають (і не мали) своїх сімей.
З метою недопущення виплати фактично двох одноразових грошових допомог у зв`язку із загибеллю одного військовослужбовця зазначене питання врегульовано Порядком № 336.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 336, у разі коли за одноразовою грошовою допомогою звернулися повнолітні діти осіб, зазначених у пункті 5 частини першої статті 10-1 Закону, які не мають права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови № 168, такі діти мають право на виплату частки одноразової грошової допомоги згідно з цим Порядком незалежно від реалізації такого права іншими членами сім`ї, зазначеними в частині четвертій статті 10-1 Закону № 3551-XII.
Відповідно до абзацу другого пункту 17 Порядку № 336 для визначення частки одноразової грошової допомоги, яка належить до виплати одержувачам, зазначеним у пункті 7 цього Порядку, Мінветеранів уточнює в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови № 168, інформацію про всіх членів сім`ї загиблої (померлої) особи, зазначених у частині четвертій статті 10-1 Закону № 3551-XII, які зверталися за її призначенням, та про виплату або відмову у її виплаті.
Таким чином, суд погоджується з тим, що повнолітня дитина має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 3551-XII, у частці, яка припадає на неї з урахуванням усіх членів сім`ї загиблого військовослужбовця, які мають право на таку допомогу, а не в повному обсязі одноосібно.
Судом встановлено, що на запит Мінветеранів від 27.03.2025 № 6571/3.2/3.2-25 Головне управління Національної гвардії України листом від 03.04.2025 № 27/13/3/04-8675-2025 поінформувало про те, що відповідною комісією прийнято рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги за Постановою № 168 членам сім`ї загиблого молодшого сержанта ОСОБА_2 у таких розмірах: дружині – ОСОБА_4 (1/3 частини) 5 000 000 грн, батькові – ОСОБА_5 (1/3 частини) 5 000 000 грн, матері – ОСОБА_6 (1/3 частини) 5 000 000 грн.
Отже, у разі звернення всіх членів сім`ї загиблого військовослужбовця (батька, матері, дружини, повнолітньої дочки) до Мінветеранів за призначенням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 3551-XII та Порядку № 336, кожному з них була б призначена одноразова грошова допомога у розмірі по 1/4 частини від 1 860 750,00 грн.
Суд встановив, що первісно наказом Мінветеранів від 08.07.2025 № 560 ОСОБА_1 призначено допомогу у розмірі 1/5 від належної суми, оскільки до кола правомочних осіб помилково було віднесено брата позивачки. 
Отримавши від позивача заяву від 24.11.2025 про врахування того, що брат мав та має свою сім`ю, а тому не належить до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України та не має права на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 336, Комісія на засіданні 16.01.2026 переглянула склад одержувачів та рекомендувала Мінветеранів призначити частку у розмірі 1/4 від належної суми, з урахуванням раніше виплаченої суми. 
Наказом Мінветеранів від 11.02.2026 № 143 ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 1/4 від 1 860 750,00 грн з урахуванням раніше виплаченої суми у розмірі 93 037,50 грн.
Отже, суд встановлює, що відповідач діяв послідовно, добросовісно та в межах наданих йому повноважень, уточнюючи коло одержувачів допомоги в міру надходження нової інформації, у тому числі за ініціативи самої позивачки, та відповідно збільшив розмір належної їй частки.
Оцінивши наведені норми права та встановлені обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку, що Мінветеранів правомірно прийняло рішення про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною сьомою статті 15 Закону № 3551-ХІІ, позивачу як повнолітній дочці загиблого, у розмірі 1/4 від 1 860 750,00 грн, оскільки позивач як повнолітня дочка загиблого, яка не має права на отримання одноразової грошової допомоги за Постановою № 168, має право лише на частку одноразової грошової допомоги за Законом № 3551-ХІІ та Порядком № 336, а не на її повний розмір.
Окрім цього, розмір такої частки правомірно визначено відповідачем шляхом ділення повної суми допомоги на кількість осіб, які входять до кола членів сім`ї загиблого за частиною четвертою статті 10-1 Закону № 3551-ХІІ (дружина, батько, мати, донька), незалежно від того, що інші члени сім`ї реалізували право на отримання іншої одноразової грошової допомоги за Постановою № 168.
Суд вказує, що виплата ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за Законом № 3551-ХІІ в повному обсязі, за наявності вже здійсненої виплати іншим членам сім`ї загиблого одноразової грошової допомоги за Постановою № 168, суперечила б меті правового регулювання, встановленого пунктом 7 Порядку № 336, а саме недопущенню фактичної подвійної виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю одного військовослужбовця. Отже, суд вважає, що Мінветеранів правомірно прийняло рішення про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною сьомою статті 15 Закону № 3551-ХІІ, позивачу як повнолітній дочці загиблого, у розмірі 1/4 від 1 860 750,00 грн.
За таких обставин суд дійшов висновку, що Мінветеранів діяло в межах наданих йому повноважень, використовуючи їх з метою, з якою вони надані, обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення за заявою позивачки, з дотриманням принципу рівності перед законом.
Отже, доводи позивачки про протиправність дій Мінветеранів щодо непризначення та невиплати одноразової грошової допомоги у повному обсязі є необґрунтованими, оскільки такого права позивач не набула, а відповідач виконав свої зобов`язання у повному обсязі в межах наявних у нього повноважень.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
На підставі наведеного та керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

вирішив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства у справах ветеранів України (адреса вул. Хрещатик, 34, м. Київ, 01001 ЄДРПОУ 42657144) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Копію рішення направити сторонам у справі (їх представникам) відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.