Справа № 420/33122/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вовченко О.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 30.09.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій №213050029649 від 06.05.2025 року про відмову у перерахунку пенсії зарахування заробітку з 01.07.2000 року, згідно довідки №40 від 04.02.2025 року, виданої ТООСП “Казаналит” в Республіці Казахстан;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області зарахувати страховий стаж та заробітну плату для обрахунку та подальшого обчислення розміру пенсії за період роботи, з 01.08.2007 року по 30.05.2008 року, з 07.08.2008 року по 21.06.2010 року, з 01.08.2010 року по 11.07.2013 року та з 01.10.2013 року по 12.09.2016 року, на підставі довідки № 40 від 04.02.2025, виданої ТООСП “Казаналит” в Республіці Казахстан та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 28.04.2025 року з дати подання заяви.
Ухвалою судді від 02.10.2025 року позов залишено без руху.
14.10.2025 року від позивача до суду надійшов уточнений позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій №213050029649 від 06.05.2025 року про відмову у перерахунку пенсії зарахування заробітку з 01.07.2000 року, згідно довідки №40 від 04.02.2025 року, виданої ТООСП “Казаналит” в Республіці Казахстан;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області зарахувати страховий стаж та заробітну плату для обрахунку та подальшого обчислення розміру пенсії за період роботи, з 01.08.2007 року по 30.05.2008 року, з 07.08.2008 року по 21.06.2010 року, з 01.08.2010 року по 11.07.2013 року та з 01.10.2013 року по 12.09.2016 року, на підставі довідки № 40 від 04.02.2025, виданої ТООСП “Казаналит” в Республіці Казахстан та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 28.04.2025 року з дати подання заяви.
Ухвалою судді від 05.11.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
26.11.2025 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до суду надійшов відзив на позов.
28.11.2025 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області до суду надійшов відзив на позов.
02.12.2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 08.06.2026 року розгляд справи № 420/33122/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
22.06.2026 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до суду надійшов відзив на позов.
27.06.2026 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи в режимі відеоконференції, та у подальших судових засіданнях, у приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області.
Ухвалою суду від 25.06.2026 року задоволено заяву позивача, доручено Херсонському міському суду Херсонської області забезпечити проведення судового засідання з розгляду адміністративної справи №420/33122/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії в режимі відеоконференції.
14 липня 2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у адміністративній справі № 420/33122/25. Призначено справу № 420/33122/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії до судового розгляду по суті.
Згідно ухвали суду від 21.07.2026 розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.
В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено, що 28.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати з 01.07.2000 року, згідно довідки №40 від 04.02.2025 року, виданої ТОО СП «Казаналит» в Республіці Казахстан. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області №213050029649 від 06.05.2025 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії та зарахуванні заробітку плату згідно довідки №40 від 04.02.2025 року. Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 04.07.2025 року №5732-4879/Б-02/8-2100/25, з 27.06.2022 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До страхового стажу та заробітку позивача, не враховано період роботи за сумісництвом відповідно до трудової книжки № НОМЕР_1 від 10.03.1998 року, з 01.08.2007 року по 30.05.2008 року, з 07.08.2008 року по 21.06.2010 року, з 01.08.2010 року по 11.07.2013 року та з 01.10.2013 року по 12.09.2016 року в ТООСП «Казаналит» (Республіка Казахстан). 04.01.2023 року позивач звертався до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу та заробітку вищезазначені періоди роботи в ТООСП "Казаналит" (Республіка Казахстан) та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідки №36 від 31.05.2022 року, однак отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №213050029649 від 11.01.2023 року про відмову у перерахунку пенсії. У травні 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та надав довідки про суми заробітної плати, довідку про займану посаду та індивідуальний трудовий договір №9 від 01.08.2007 року, однак отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про відмову у перерахунку пенсії. З даним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області позивач не погоджується та звернувся до суду.
26 листопада 2025 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до суду надійшов відзив на позовну заяву(Вхід. № 420/331222/25), де зазначено, що Головне управління не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. 28.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати згідно довідки № 40 від 04.02.2025. За принципом екстериторіальності заява від 28.04.2025 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. За результатами розгляду вищевказаної заяви Відповідачем 1 прийнято рішення № 213050029649 від 06.05.2025 про відмову ОСОБА_1 здійснення перерахунку пенсії з урахуванням заробітку з 01.07.2000 згідно довідки № 40 від 04.02.2025. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області жодного рішення відносно заяви ОСОБА_1 не приймалося, право позивача на перерахунок пенсії не порушувалось, а отже, підстави для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, а так само зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити певні дії відсутні. Головним управлінням надано лише лист - роз`яснення № 5732-4879/Б-02/8-2100/25 від 04.07.2025, що має виключно інформаційний характер. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області з 27.06.2022 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058. Має ІІІ групу інвалідності від загального захворювання. За матеріалами електронної пенсійної справи страховий стаж Позивачу зараховано за даними трудової книжки до 31.12.2003 та за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.01.2004 по 02.11.2020 і становить 36 років 10 місяців 08 дні. Коефіцієнт страхового стажу – 0,36750. Пенсія обчислена із заробітної плати за період з 01.07.2000 по 02.11.2020, індивідуальний коефіцієнт заробітку становить 0,47146. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. Розмір пенсії позивача станом на 01.07.2025 становить 3323,00 грн.
Позивачем при зверненні територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати згідно довідки № 40 від 04.02.2025 не надано первинних документів на підтвердження відомостей, що містяться в довідці про заробітну плату № 40, виданою Республікою Казахстан, вбачається неможливість врахування вищезазначеної довідки для обчислення пенсії. Головне управління листом – роз`ясненням № 5732-4879/Б-02/8-2100/25 від 04.07.2025 проінформувало позивача про відсутність законних підстав врахування довідки № 40 для обчислення пенсії. 13.03.1992 між країнами СНД укладено Угоду про гарантії прав громадян держав – учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України “Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення” від 29.11.2022 № 1328, яка набрала чинності 02.12.2022, Україна анонсувала свій вихід з Угоди.
Після виходу з Угоди, під час призначення/перерахунку пенсії, стаж роботи набутий на території Республіки Казахстан не підлягає зарахуванню до страхового стажу. За результатами розгляду документів доданих до заяви Головним управлінням в Донецькій області правомірно відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати згідно довідки № 40 від 04.02.2025, виданої Республікою Казахстан.
28 листопада 2025 року та 06 липня 2026 року до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Вхід. №ЕС/126274/25, Вхід. №ЕС 75826/26) надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заперечує проти позовних вимог позивача та вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.  ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області з 27.06.2022, як отримувач пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач звернувся з заявою від 28.04.2025 №4485 про перерахунок пенсії про перерахунок, з більшого заробітку за період з 2007 по 2016. Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», звернення позивача було опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області та прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії. Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 прийнято Постанову № 1328 “Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення”, якою постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав — учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 у м. Москві. Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону № 1906 припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії. Правoві наслідки денoнсації міжнарoднoгo дoгoвoру передбачають: ініціатoр денoнсації пoзбавляється всіх прав, oбoв`язків і переваг за дoгoвoрoм; ініціатoр денoнсації вихoдить зі складу учасників дoгoвoру; денoнсація припиняє дію дoгoвoру надалі, не маючи ретрoактивних наслідків (зворотної дії). При розгляді матеріалів електронної пенсійної справи встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1 надав довідку про роботу від 04.02.2025 №41 видану «ТОО СП «Казаналит»» в Республіці Казахстан та довідку про заробітну плату для нарахування пенсії від 04.02.2025 №40 видану «ТОО СП «Казаналит»» в Республіці Казахстан. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято законне та обґрунтоване рішення 06.05.2025 №213050029649 про відмову в перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю законних підстав для проведення перерахунку.
02 грудня 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (Вхід. №127063/25), де зазначено, що після ознайомлення зі змістом відзиву ГУ ПФУ в Херсонській області позивач не погоджується зі змістом останнього. Відповідно до розділу 1, п. 4.2 Порядку № 22-1, заява про перерахунок пенсії та надані документи позивачем, після автоматичного розподілу потрапили до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області. Розглянувши заяву та надані документи Позивачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № №213050029649 від 06.05.2025 про відмову у перерахунку пенсії. Отже відповідачем є Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, протиправне рішення якого необхідно скасувати. Після винесення оскаржуваного рішення, воно було направлено до Головного управління, Пенсійного фонду України в Херсонській області та долучено до матеріалів відмовної електронної пенсійної справи позивача. Саме цей відповідач повідомляв позивача про прийняте рішення та продовжує зберігати матеріали пенсійної справи. Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області не наділене повноваженнями відносно позивача на здійснення призначення пенсії та будь-яких інших перерахунків пенсій, у тому числі за рішенням суду, оскільки позивач не перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Донецькій області та проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області. Тому Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області лише було уповноважене на розгляд заяви про перерахунок пенсії відповідно до Порядку № 22-1. Отже після скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повинно здійснити заходи щодо повторного розгляду заяви позивача щодо зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи та здійснення перерахунку пенсії, які не зараховані при первинному розгляді заяви. Надана позивачем довідка про заробітну плату від 04.02.2025 №40 містить інформацію про загальний розмір заробітної плати за відповідний період та про розмір заробітної плати із розбивкою по місяцях (розшифрування), видана на підставі первинних документів, про що прямо зазначено в довідці, підписана керівником товариства та головним бухгалтером, довідка містить підстави для видачі з посиланням на відповідні документи, тому враховуючи викладене довідка відповідає вимогам Порядку № 22-1. Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92, укладеної між Україною і Республікою Казахстан, та Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Казахстан про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Республіки Казахстан, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.93 обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою. Постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. москві. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Разом із тим, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Позивач не погоджується з посиланням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як на підставу для не зарахування стажу позивача, щодо відсутності Міжнародного договору України в галузі пенсійного забезпечення з Республікою Казахстан та вихід України із Угоди між державами-учасницями СНД про гарантії прав громадян цих країн у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92, оскільки вказані обставини стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при призначенні пенсії.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзиви на позовну заяву і відповідь на відзив, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області з 27.06.2022 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058. 
Позивачу з 06.07.2022 року встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково, загальне захворювання (т.1 а.с. 50).
З досліджених матеріалів справи також вбачається, що страховий стаж ОСОБА_1 зарахованого при призначені пенсії становив 36 років 10 місяців 08 дні.
Згідно з розрахунком страхового стажу позивача в формі РС-право (т.1 а.с. 159) період роботи з 01.08.2007 року по 12.09.2016 року врахований в страховий стаж ОСОБА_1 . Також згідно індивідуальної відомості про застраховану особу ОСОБА_1 (т.1 а.с. 211-213) зараховано до страхового стажу та враховано суми заробітної плати позивача для нарахування пенсії за період роботи з 01.08.2007 року по 12.09.2016 року в ТОВ «Фірма «ОІЛСЕРВІС». 
28 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою про перерахунок пенсії з більшого заробітку за період з 2007 по 2016 роки (т.1 а.с. 165).
Заява позивача від 28 квітня 2025 року прийнята Головного управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та зареєстрована за № 4485 (т.1 а.с. 166). В додаток до заяви позивачем надано зокрема і: довідку №41 про джерела доходів з 01.07.2000 року; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637; трудовий договір; трудова книжка або документ про стаж. 
Згідно з індивідуальним трудовим договором № 9 від 01.08.2007 р. ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ТОО СП «Казаналит» Республіки Казахстан з 01 серпня 2007 року на посаду інженер по АСУП (т. 1 а.с. 168-170).
Відповідно до довідки № 41 від 04.02.2025 виданої ТОО СП «Казаналит» Республіки Казахстан, ОСОБА_1 , працював за сумісництвом в ТОО СП «Казаналит» на посаді інженера по АСУП з 01.08.2007 по 12.09.2016 року згідно договору № 9 від 01.08.2007 року вахтовим методом (т.1 а.с. 171).
В трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 166-168), зазначено, що позивач працював в ТОО СП «Казаналит»:
- з 01.08.2007 по 30.05.2008 - на посаді інженера 1 категорії (записи № 7 та № 8); 
- з 07.08.2008 по 21.06.2010 – на посаді ведучого інженера по АСУП (записи № 9 та № 10);
- з 01.08.2010 по 11.07.2013 – на посаді інженера по АСУП (записи №11 та № 12); 
- з 01.10.2013 по 12.09.2016 – на посаді інженера по АСУП (записи №13 та № 14). 
Згідно довідки ТОО СП «Казаналит» № 40 від 04.02.2025 про заробітну плату для нарахування пенсії ОСОБА_1 , про те, що його заробітна плата, що враховується при нарахуванні пенсії, за 2007 – 2016 роки становила 22578845 тенге 30 тіин. Також в довідці № 40 від 04.02.2025 зазначена щомісячна заробітна плата позивача за період з серпня 2007 року по вересень 2016 року (т.1 а.с. 172)
Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 в електронному вигляді було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято 06.05.2025 року рішення про відмову у поновлені виплати пенсії № 213050029649, яким відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку із відсутністю законних підстав (т.1 а.с. 172).
Позивач не погодився з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 213050029649 від 06.05.2025 року та звернувся до суду з позовною заявою.
В обґрунтування позовних вимог позивачем до суду надано: закордоні паспорти громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : № НОМЕР_2 від 30.10.2000 з терміном дії до 30.10.2010 (т.2 а.с. 86-88); №ЕН255149 від 21.08.2010 з терміном дії до 21.08.2020 (т.2 а.с. 89-91); №FE862211 від 16.08.2016 з терміном дії до 16.08.2026 (т.2 а.с. 92), де відображені періоди перебування позивача в Республіці Казахстан зокрема і в період 20007 – 2016 років; візи надані Бєлікову Дмитру Республікою Казахстан: (т.2 а.с. 86-87).
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з п.3 ч.1 ст.85, п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Під час розгляду справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області з 27.06.2022 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058.
28 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою про перерахунок пенсії з більшого заробітку за період з 2007 по 2016 роки (т.1 а.с. 165). До заяви позивачем надано: паспорт, довідку №41 про джерела доходів з 01.07.2000 р., довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637; трудовий договір; трудова книжка або документ про стаж (т.1 а.с. 166).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 06.05.2025 року прийнято рішення № 213050029649 про відмову в перерахунку пенсії де зазначено, що: « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Пенсійного фонду України із заявою № 4485 від 28.04.2025 року, щодо перерахунку пенсії-зарахування заробітку з 01.07.2000, згідно довідки № 40 від 04.02.2025, виданою в Республіці Казахстан.
До 2 грудня 2022 року між Україною та Казахстаном діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення. Ця угода передбачала врахування трудового стажу, набутого на території будь-якої з держав учасниць, при призначенні/перерахунку пенсії. Після виходу України з цієї угоди, періоди роботи в Казахстані можуть не зараховуватися до страхового стажу, якщо вони не підтверджені відповідними документами або не передбачені іншими міжнародними договорами.
Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити ОСОБА_3 в перерахунку пенсії, у зв`язку із відсутністю законних підстав….» (т.1 а.с. 172).
З рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 213050029649 від 06.05.2025 року вбачається, що відповідачем оцінка наданим ОСОБА_1 документам не надавалася, а лише наявне посилання, про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення, як на підставу відмови в перерахунку пенсії позивача.
Надаючи правову оцінку рішенню Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 213050029649 від 06.05.2025 року, суд зазначає, що приписами ч.1 ст.9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно з ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року №1906-IV чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Щодо припинення участі України в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення, суд зазначає наступне.
При визначені права на пенсійне забезпечення суд відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вправі застосовувати міжнародні договори з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Республіка Казахстан.
Так, відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
В ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення зазначено, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав — учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою (ч.2). Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах — учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (ч.3).
З досліджених матеріалів справи вбачається, що позивач в додаток до заяви від 28.04.2025 року (зареєстровано за № 4485) подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зокрема і: трудовий договір № 9 від 01.08.2007 року укладений позивачем з ТОО СП «Казаналит» (Республіки Казахстан); довідку № 41 від 04.02.2025 року ТОО СП «Казаналит» про період роботи ОСОБА_1 в період з 01.08.2007 року по 12.09.2016 року в ТОО СП «Казаналит»; довідку № 40 від 04.02.2025 про заробітну плату для нарахування пенсії за період серпня 2007 року по вересень 2016 року з відомостями про щомісячну заробітну плату ОСОБА_1 . 
Отже позивачем надано до пенсійного органу разом з заявою від 28.04.2025 року документи, які містять відомості про тривалість роботи та щомісячну заробітну плату ОСОБА_1 .
Згідно п. 2 ст. 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Отже, зі змісту наведеного слід враховувати, що положення відповідних міжнародних договорів розповсюджується також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. 
При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (далі - Постанова №1328) передбачено вихід України з цієї Угоди, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України з 02.12.2022 року.
Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 Україна як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.
Таким чином, суд зазначає, що до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 02.12.2022 р. Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р.
Суд звертає увагу, що закон не має зворотної дії в часі. Працюючи за межами України, позивач мав легітимні очікування щодо свого пенсійного забезпечення відповідно до означених вище Угод.
Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, зробленим ним у постанові від 28.01.2025 у справі №620/3530/22.
Неврахування розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди, громадянам які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України до 02.12.2022 року, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення. За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні періоду роботи до страхового стажу чи перерахунку пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до Конвенції звільняє учасників договору від усякого зобов`язання виконувати договір у майбутньому та не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.
Таким чином, за наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у перерахунку пенсії.
Суд зазначає, що надані позивачем довідки про період роботи в ТОО СП «Казаналит» Республіки Казахстан з 01.08.2007 по 12.09.2016 та заробітну плату за вказаний період, як підстава для перерахунку його пенсії, не можуть відкидатись пенсійними органами лише з тих міркувань, що 02.12.2022 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 р. № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення»
Отже рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №21350029649 від 06.05.2025 року про відмову у перерахунку пенсії позивача на підставі того, що Україна 29 листопада 2022 р. вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення, суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на перерахунок пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з деякими державами - учасницями Угоди.
З урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області №21350029649 від 06.05.2025 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області зарахувати страховий стаж та заробітну плату для обрахунку та подальшого обчислення розміру пенсії за період роботи, з 01.08.2007 року по 30.05.2008 року, з 07.08.2008 року по 21.06.2010 року, з 01.08.2010 року по 11.07.2013 року та з 01.10.2013 року по 12.09.2016 року, на підставі довідки № 40 від 04.02.2025, виданої ТООСП “Казаналит” в Республіці Казахстан та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 28.04.2025 року з дати подання заяви, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 року у справі за позовом ТОВ "Аскоп-Україна" до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що "спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення".
Відповідно до приписів ч. 5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Засіб захисту, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В ч. 1 та ч. 3 ст. 6 КАС України зазначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.
Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.
Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Питання щодо перерахунку та виплати пенсії, віднесено виключно до компетенції органів ПФУ та не входить до компетенції суду.
Враховуючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не розглянуло по суті заяву позивача від 28.04.2025 року та оскільки суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, суд доходить висновку, що для належного способу захисту прав позивача необхідно зобов`язати орган який приймав рішення - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.04.2025 року щодо перерахунку пенсії, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню. 
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 1211,20 грн., судового збору за звернення до суду із цим позовом.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області №21350029649 від 06.05.2025 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.04.2025 року щодо перерахунку пенсії, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, 6, 84122, код ЄДРПОУ 13486010).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, буд 6, м. Херсон, 73036, код ЄДРПОУ 21295057)

Суддя О.А. Вовченко