ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 333/797/26     Головуючий в 1 інст. Тучков С.С.
Провадження № 33/807/860/26      Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року       м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Яркіна М.С. на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП – НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Вказаною постановою  ОСОБА_1  визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наступних обставин.
6 січня 2026 року, об 11.20 годині, у м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 14А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai 140», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений, транспортний засіб припаркований без порушень Правил дорожнього руху, про повторність попереджений.
В апеляційній скарзі адвокат Яркін М.С. вважає постанову незаконною не обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що  ОСОБА_1 не отримував копію оскаржуваної постанови та судові виклики до суду, судові повістки за місцем реєстрації не надходили, смс чи повідомлення через інші засоби зв`язку також не отримував.
Крім того, не надано можливості викликати та допитати свідків події, скористатись юридичною допомогою, надати усні чи письмові пояснення, що грубо порушує право ОСОБА_1 на захист.
Зауважив, що відеозапис, якій містяться в матеріалах справи вказує на те, що транспортний засіб стояв на місці, не рухався, був не заведений та перебував на стоянці. На жодному з наданих відеозаписів не можливо розпізнати ні транспортний засіб, ні осіб які перебували в ньому.
Отже, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не був водієм, а тому жодних доказів вчинення інкримінованого йому правопорушення, крім протоколу, немає. Також, поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 порядок та наслідки як відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місті, так і наслідки незгоди або згоди з результатами, при цьому він розумів про відсутність у нього ознак сп`яніння, а поліцейський не запропонував проїхати та здати тест до медичного закладу.
Посилається на порушення поліцейськими вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки відеозапис події складається із неповних записів з бодікамер поліції, а самі уривки змонтовані та обрізані на розсуд поліції, про що свідчить і назва вказаних відеозаписів. Крім того, в протоколі не вказані відомості про технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація, модель та його номер.
Просить постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2026 року скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
У судові засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Яркін М.С. не з`явились тричі – 3 липня 2026 року, 10 липня 2026 року та 24 липня 2026 року, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно, про що свідчать довідки про доставку SMS ОСОБА_1 (а.с. 41, 47, 49) та довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» адвокату Яркіну М.С. (а.с. 42, 48, 50).
Крім того, 3 липня 2026 року адвокат Яркін М.С. звернувся із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, з якими був ознайомлений 14 липня 2026 року (а.с. 43), отже він був обізнаний про розгляд справи та про призначення першого судового засідання.
Разом з тим, 24 липня 2026 року ані ОСОБА_1 , ані його захисник – адвокат Яркін М.С. до судового засідання апеляційного суду не з`явились, із заявами про відкладення розгляду скарги на адресу суду не звернулись, з огляду на що, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП їх неявка не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутності в судовому засіданні. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції в повному обсязі.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 560084 від 6 січня 2026 року (а.с. 2) підтверджується:
- направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗНПД та СЗХ» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 6 січня 2026 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: зіниці очей, що не реагують на світло; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд за допомогою спеціального технічного приладу не проводився у зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 (а.с. 5);
- диском з відеозаписом події. На відеозаписі зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначеній в протоколі день та час, його зупинка. Під час спілкування та перевірки документів водія поліцейський виявив у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, оголосив їх. Зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та беззаперечний факт відмови ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду (а.с. 9).
Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, надав їм належну оцінку та дійшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
Особа, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи судом першої інстанції не заявляв клопотання про допит свідків чи дослідження інших доказів, які не містяться в матеріалах справи, а тому суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи.
Суддя апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_1 на захист у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції без його участі в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 дійсно не був присутній в судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції. 
Між тим, про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлявся заздалегідь належним чином, про що свідчать довідки про доставку повідомлень у додатку «Viber» із викликом до судових засідань (а.с. 12, 17, 21, 25, 28).
Про час та місце розгляду справи також належним чином повідомлявся і адвокат Яркін М.С., про що свідчать довідки про доставку електронного документу «Судова повістка про виклик до суду» до його електронного кабінету (а.с. 18, 22, 26, 29).
Крім того, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Яркін М.С. звертались до суду першої інстанції з клопотаннями про відкладення розгляду справи, які були мотивовані перебуванням адвоката у відпустці та хворобою самого ОСОБА_1 (а.с. 19, 23). 
Таким чином, суд першої інстанції неодноразово викликав ОСОБА_1 до судових засідань, але останній не скористався своїм правом, що дає обґрунтовані підстави зробити висновок про спрямоване ухиляння від участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення задля затягування строків розгляду з метою уникнення адміністративної відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП є безпідставними, а суд першої інстанції мав достатні підстави розглядати справу без участі правопорушника.
До того ж, права ОСОБА_1 були поновлені при апеляційному перегляді. 
За апеляційною скаргою його захисника було призначено перегляд постанови в апеляційному порядку, ОСОБА_1 не був обмежений у правах, передбачених ст. 268 КУпАП, в тому числі бути присутнім в апеляційному суді і заявляти клопотання та подавати докази. 
Жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду не надав і в апеляційній скарзі на них немає жодних посилань, а тому права особи, передбачені ст. 268 КПК України, не порушені.
Суддя апеляційного суду вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки вони спростовуються змістом відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, зробленим у відповідності до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», доданим до протоколу.
Відеозаписом зафіксовано, що поліцейський зупинив транспортний засіб, який проїжджав через блокпост і водій автомобіля добровільно надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія на ім`я « ОСОБА_1 », а також погодився пройти в приміщення блокпосту разом з інспектором.
До того ж, протягом всього часу відеозапису  ОСОБА_1 жодних заперечень з приводу того, що саме він керував транспортним засобом не висловлював.
У суду відсутні жодні сумніви з приводу того, що водій зупиненого транспорту, зафіксований на відеозаписі, та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , є однією й тією ж особою.
Таким чином, дослідженим відеозаписом повністю доведено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai 140», д.н.з. НОМЕР_2 , та був зупинений співробітником поліції 6 січня 2026 року об 11.20 годині на блокпості у м. Запоріжжі по вул. Оріхівське шосе, 14-А.
Також суддя апеляційного суду вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 порядок та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці, не запропонували йому проїхати та пройти огляд у медичному закладі, чим порушили порядок огляду водія на визначення стану наркотичного сп`яніння.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно п. п. 2, 4, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.
Згідно з п. 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Так, відеозаписом події, долученим до справи, зафіксовано, що на запитання поліцейського про факт вживання наркотичних засобів ОСОБА_1 відповів, що він «іноді балується марихуаною». На пропозицію зробити направлення до медичного закладу ОСОБА_1 відповів, що «не треба цього робити, оскільки він розуміє, що висновок буде позитивним». У подальшому поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що у випадку відмови від проходження огляду на нього буде складено протокол. Через деякий час поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що той був зупинений і під час спілкування виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Після цього поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у нарколога, на що ОСОБА_1 категорично відмовився.
У зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки саме наркотичного сп`яніння, водію було обґрунтовано запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від проходження якого водій відмовився в порушення п. 2.5 ПДР України.
Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суддя апеляційного суду не вбачає.
Не погоджується суддя апеляційного суду і з доводами про порушення пункту 5 розділу ІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 102.
Долучений до матеріалів справи відеозапис події є безперервним у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 102, передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків.
Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. 
На переконання судді апеляційного суду, наданий суду відеозапис, на якому зафіксовані з`ясування обставин щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та процесуальні дії, які вчиненні інспекторами патрульної поліції об`єктивно доводить факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за фактичних обставин, встановлених судом у постанові, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.
Суддя апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Вказане діяння останнього підпадає під диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто є адміністративним правопорушенням, для ознак якого не обов`язково встановлювати факт керування особою транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. 
Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, і в разі відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
У зв`язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Яркіна М.С. залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2026 року, якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду       В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/797/26