Справа № 202/10937/25
Номер провадження 2/932/453/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року          м. Дніпро
Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Леміщенко О.О., за участю секретаря судового засідання Маншиліна Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», в інтересах якого діє адвокат Ткаченко Юлія Олегівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
07 листопада 2025 року представник позивача ТОВ «Деал Фінанс Груп», адвокат Ткаченко Юлія Олегівна, звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпра із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи - 39861924) (надалі - Кредитодавець) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний код фізичної особи - НОМЕР_1 ) (надалі - Позичальник/Відповідач) укладено Договір про надання коштів у кредит №71438738 (надалі - Договір кредиту), умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 4 500,00 грн. строком на 26 днів ( з 02.05.2025 по 27.05.2025 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.211 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 675,00 грн.). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 26486, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71438738 від 02.05.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4 500,00 за посередництвом АТ «ТАСКОМБАНК» (ЄДРПОУ - 09806443) в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №74 від 03 серпня 2020 р., так як переказ коштів з банківського рахунку Кредитодавця на банківську картку/електронний платіжний засіб фізичної особи технічно неможливий. (Платіж проведено не по реквізитам, а через платіжну систему). Наведене вище, підтверджується Довідкою АТ «ТАСКОМБАНК» проуспішне проведення платіжної операції №e7f64273-29f1-44fd-b4d5-962ddcde1975 про переказ коштів в розмірі 4 500,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_2 . Враховуючи викладені вище умови Договору кредиту №71438738 від 02.05.2025 р. та додаткової угоди, та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають - 0 грн., заборгованість останнього за договором кредиту складає 14 421,87 грн. (розрахунок заборгованості - додається), зокрема: - 4 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 246,87 грн. - сума заборгованості за процентами; - 675,00 грн. - сума заборгованості за комісією; - 9 000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; - 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (ідентифікаційний код юридичної особи - 44280974) уклали Договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №71438738 від 02.05.2025 р. Відповідно до Реєстру прав вимог №18/09/25-02 від 18.09.2025 року - Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 року в тому числі до Відповідача в сумі 14 421,87 грн. з яких 4 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 246,87 грн. - сума заборгованості за відсотками, 675,00 грн. - сума заборгованості за комісією, 9 000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 листопада 2025 року, справу було передано на розгляд судді Індустріального районного суду міста Дніпра Марченко Н.Ю.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 09 грудня 2025 року, справу було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Дніпра.
Справа надійшла до канцелярії Шевченківського районного суду міста Дніпра 13 лютого 2026 року.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2026 року, справу було передано на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Леміщенко О.О.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 27 травня 2026 року було відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду.
22 червня 2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від відповідача, в якій вона вказує на те, що вона є вдовою загиблого військового та на неї розповсюджуються соціальні гарантії як на члена родини загиблого військовослужбовця, в наслідок чого просить повністю відмовити у позовних вимогах.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, просить суд врахувати подану нею заяву та відмовити у задоволені позовних вимог.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався.
Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що 02.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір надання коштів у кредит № 71438738, за умовами якого позичальнику надається кредит у розмірі 4500,00 гривень строком на 26 днів із встановленою процентною ставкою у розмірі 0,211%, та комісією за надання кредитку в розмірі 15,00% від суми кредиту. Договір було підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора «26488».
На підтвердження надання кредитних коштів, матеріали справи містять копію квитанції від 02.05.2025 року про переказ на платіжну картку № НОМЕР_3 грошових коштів у розмірі 4500,00 гривень.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором 71438738 від 18.09.2025 року, який сформований ТОВ «1БАНК», заборгованість ОСОБА_1 становить 14421,87 гривень.
16 вересня 2025 року між ТОВ «Деал Фінанс Груп» та ТОВ «1БАНК» було укладено договір факторингу № 16/09/25.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 18/09/25-02 від 18.09.2025 року, до ТОВ «Деал Фінанс Груп» відійшли права вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму заборгованості 14421,87 гривень.
Згідно розрахунків ТОВ «Деал Фінанс Груп» суми заборгованості ОСОБА_1 за договором позики № 71438738 від 02.05.2025 року, станом на 07.11.2025 року заборгованість становить 14421,87 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України , а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Згідно ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_1 одержала та використовувала за цільовим призначенням грошові кошти, втім, взяті на себе зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку з чим, допустила виникнення заборгованості за кредитним договором № 71438738 від 02.05.2025 року, за яким заборгованість становить 14421,87 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4500,00 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 246,87 гривень, заборгованості за комісією в розмірі 675,00 гривень, заборгованості за пенею в розмірі 9000,00 гривень.
Щодо заяви позивача про застосування у справі положень Закону України № 2459-IX від 27.07.2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні» так як вона належить до захищеної групи населення як вдова загиблого військовослужбовця, суд вважає, що норми вказаного закону не можуть бути застосовані у вказаній цивільній справі з огляду на наступне.
ЗУ № 2459-IX від 27.07.2022 року вносить відповідні зміни до ЗУ «Про споживче кредитування» та доповню Прикінцеві та перехідні положення закону статтею 6-2, в якій визначено, що під час врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування кредитодавець, новий кредитор, колекторська компанія, фізичні та юридичні особи, залучені на договірних засадах кредитодавцем, новим кредитором, колекторською компанією до безпосередньої взаємодії із споживачем, його близькими особами, представником, спадкоємцем, поручителем або майновим поручителем, третіми особами, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію, додатково зобов`язані дотримуватися вимог щодо етичної поведінки.
Термін «взаємодія» у вказаній нормі використовується для позначення відносин між кредитором та споживачем з приводу інформування про стан кредиту, наявність нарахованих відсотків, повідомлення про строки сплати за користування кредитом або про дати платежів, а також з приводу направлення вимог про повернення наданого кредиту у разі порушення договору. Вказана юридична норма не містить у собі заборону у зверненні до суду із вимогою про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому вона не може бути застосована при розгляді цієї цивільної справи, так як фактично направлена на врегулювання позасудових відносин між кредитором та споживачем.
Також щодо застосування передбачених законодавством пільг, суд вказує, що пільги для членів сім`ї військовослужбовців встановлені у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме:
Підпункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону, в якій зазначено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Та частини 15 статті 14 Закону, в якій вказано, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
На підтвердження того, що відповідач є вдовою загиблого військовослужбовця, нею було надано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 04 лютого 2023 року, копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 29 квітня 2026 року, копію довідки № 2069126/1-738 від 02.04.2026 року від військової частини НОМЕР_6 , копію посвідчення серії НОМЕР_7 .
Проаналізувавши норми законодавства та докази надані відповідачем, суд приходить до висновку, що законами України не встановлено обов`язку направлення кредитору споживачем повідомлення про отримання останнім статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця для подальшого списання штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом. Враховуючи, що військовослужбовці та члени їх сімей є захищеною категорією населення, а положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» направленні на захист їх конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб, слід застосувати положення п. 15 ч. 14 Закону та відмовити позивачу у стягненні заборгованості за відсотками в розмірі 246,87 гривень та заборгованості за пенею в розмірі 9000,00 гривень.
З огляду на викладене, з урахуванням того, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за договором, а відповідач фактично не заперечує проти існування кредитних зобов`язань та заборгованості, а також те, що відповідач належним чином не виконав умови договору про надання грошових коштів у позику, допустив прострочення платежів та не подав суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 5175,00 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4500,00 гривень, заборгованості за комісією в розмірі 675,00 гривень.
Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача було надано копію договору № 22-08/25/ДІЛ про надання правової допомоги від 22.08.2025 року, який укладено між адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною та ТОВ «Дела Фінанс Груп», копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, копію витягну з акту № 1-ДІЛ від 22.09.2025 року на суму 4500,00 гривень, копію платіжної інструкції № 579935868.1 від 24.09.2025 року про переказ адвокату грошових коштів у розмірі 4500,00 гривень.
Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, витрати позивача на правничу допомогу підлягають стягненню на його користь з відповідача в розмірі 1614,60 гривень.
Також позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується копіює платіжної інструкції № 579936464.1 від 10 листопада 2025 року. Однак, враховуючи, що позовні вимоги було задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 869,16 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3-5, 10-13, 81, 141, 209, 247, 258, 263-265, 268, 274, 279-287 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», в інтересах якого діє адвокат Ткаченко Юлія Олегівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за кредитним договором № 71438738 від 02.05.2025 року в розмірі 5175,00 гривень (п`ять тисяч сто сімдесят п`ять гривень 00 копійок), яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4500,00 гривень, заборгованості за комісією в розмірі 675,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» витрати по сплаті судового збору в розмірі 869,16 гривень (вісімсот шістдесят дев`ять гривень 16 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» витрати на правничу допомогу в розмірі 1614,60 гривень (одна тисяча шістсот чотирнадцять гривень 60 копійок).
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 23 липня 2026 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», код ЄДРПОУ 44280974, юридична адреса: Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя          О.О. Леміщенко