Справа № 159/2616/26
Провадження № 2/159/2010/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Смалюха Р.Я., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133А), від імені якого діє представник Лисенко Олена Сергіївна (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133А), до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
У травні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі – позивач), від імені якого діє представник Лисенко Олена Сергіївна (далі – представник позивача), звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач), в якому просить стягнути з відповідача в користь заборгованість за кредитним договором № 07.09.2025-100001782 від 07.09.2025 у розмірі 22760,00 гривень.
Позивач зазначає, що 07.09.2025 між сторонами в електронній формі укладено кредитний договір № 07.09.2025-100001782, відповідно до якого відповідачу на банківську картку надано кредит у сумі 2000 грн строком на 217 днів. Договором передбачено сплату процентів за користування кредитом за ставками «Стандарт» (1 % на день) та «Економ» (0,5 % на день), комісії за надання кредиту у розмірі 9 % від суми кредиту (180 грн), комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а також відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань у вигляді процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, з урахуванням встановлених договором обмежень.
10.09.2025 сторони уклали додатковий договір, яким за ініціативою відповідача збільшили суму кредиту до 4000 грн шляхом надання другого траншу у розмірі 2000 грн. Одночасно сторони погодили сплату комісії за надання другого траншу у сумі 180 грн та збільшили розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості до 360 грн.
12.09.2025 між сторонами укладено ще один додатковий договір, відповідно до якого за ініціативою відповідача сума кредиту була збільшена до 6000 грн шляхом надання третього траншу у розмірі 2000 грн. Цим договором також передбачено сплату комісії за надання третього траншу у сумі 180 грн та збільшено комісію за обслуговування кредитної заборгованості до 540 грн.
Станом на дату звернення з позовом у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 22760,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 6000,00 грн, за відсотками – 9140,00 грн, комісією (за надання кредиту) 540,00 грн, додатковою комісією (за обслуговування кредитної заборгованості) 1080,00 грн, відсотки нараховані по 625 ЦК України – 6000,00 грн.
Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.
Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати, проти прийняття заочного рішення не заперечував.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою суду від 26.05.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, ухвалено здійснювати подальший розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.
Ухвалою від 03.08.2026 суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання у справі призначив на 19.08.2026.
18.08.2026 до суду, через систему Електронний суд гадійшла заява відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебування ним за кордоном. У заяві відповідач повідомляє, що в Україну повернеться 22.08.2026 і перебуватиме до 11.09.2026. 
У судове засідання 19.08.2026 учасники справи не прибули, суд відклав судове засідання на 03.09.2026.
27.08.2026 через систему Електронний суд надійшла заява відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач перебуває закордоном і перебуватиме в Україні у період з 29.08.2026 по 13.09.2026.
У судове засідання 03.09.2026 учасники справи не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час, місце розгляду справи.
Зважаючи на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився без пояснення причин та не повідомив про причини неявки.
Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.
У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, яка може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершується розгляд справи у яке не з`явились всі учасники такої справи (постанова КЦС ВС від 30.09.2022 у справі №761/38266/14). 

Вивчивши матеріали справи, обґрунтування та доводи учасників справи, суд встановив такі обставини.
07.09.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір № 07.09.2025-100001782 (далі – кредитний договір) складається з:
- пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти);
- заявки кредитного договору № 07.09.2025-100001782 (кредитної лінії);
- відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 07.09.2025-1000001782 (кредитної лінії).
Зазначений кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника – одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору «Е614» та електронним підписом кредитора.
У кредитному договорі (заявці, відповіді позичальник про прийняття пропозиції) зазначені: зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: НОМЕР_1 , дата видачі кредиту - 07.09.2025 (п. 1); сума кредиту – 2000.00 грн (п. 2), строк на який надається кредит – 217 дні з дати видачі кредиту (п.3); дата повернення (виплати) кредиту – 11.04.2025 (п.4). Процентна ставка "Стандарт" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі – «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. (п. 6, 7). Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 9% від суми Кредиту та дорівнює 180 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі – "Комісія за обслуговування", "Комісія") – 180 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит (п. 8, 9).
У п. 16 зазначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 3095,67%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 5135,39 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 3135,39 грн.
У п. 17 зазначено, що Сторони домовились, що Позичальник, який прострочив виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором, зокрема, зобов`язання зі сплати Кредиту/його частини та/або Процентів/їх частини та/або Комісії(їй)/ її(їх) частини (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором) у терміни/строки, що передбачені договором, на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 170000% річних від суми заборгованості за весь час прострочення відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України (по тексту даного договору - “проценти річних”). Кредитодавець має право нараховувати вказані проценти річних, починаючи з першого дня прострочення виконання зобов`язання (в тому числі, якщо прострочення виконання виникло до закінчення строку, на який надається кредит) за кожен день прострочення його виконання. Базою нарахування вказаних процентів є сума простроченого грошового зобов`язання, зокрема, сума прострочених Кредиту/його частини та/або Процентів/їх частини та/або Комісії(їй)/ її(їх) частини (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором). Проценти річних не нараховуються на прострочені раніше нараховані проценти річних. При цьому сторони домовились, що у випадку, якщо розмір процентів річних, нарахованих за один день прострочення, перевищує 30 грн., за даним договором застосовується спеціальна договірна умова по зменшенню процентів річних за відповідний день, а саме розмір річних, які нараховуються за відповідний день, становить 30 грн. Також сторони домовились, що проценти річних не нараховуються, якщо сума простроченого грошового зобов`язання є меншою, ніж 100 грн. Сторони домовились, що Кредитодавець має право вільно здійснювати своє право на застосування та отримання процентів річних, зазначених в даному пункті, як щодо повних сум процентів річних, так і щодо їх частин, як застосовуючи їх (повністю або частково), так і не застосовуючи, що є лише реалізацією Кредитодавцем його права і не є зміною умов договору. Сукупна сума процентів річних та інших платежів, що підлягають сплаті Позичальником за порушення виконання його зобов`язань (якщо такі встановлені договором) на підставі даного договору, не може перевищувати максимальне обмеження цієї суми, встановленої законом
У п. 19 зазначено, що способом ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ.
Даний електронний кредитний договір (оферту) підписано у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і він не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст. 634 ЦК України, ні публічним договором у розумінні ст. 633 ЦК України (п. 1.1Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти)).
У кредитному договорі зазначені прізвище, ім`я та по батькові позивача як позичальника, його ідентифікаційний код, серія і номер паспорта, адреса проживання, номер його мобільного телефону, договір підписаний одноразовим ідентифікатором «E671», зазначений номер електронного платіжного засобу позичальника 4441-11XX-XXXX-1787.

10.09.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено додатковий договір (оферта) до кредитного договору (кредитної лінії) (далі – додатковий договір) складається з:
- примірної пропозиції про укладення додаткового договору (оферта) до кредитного договору (кредитної лінії);
- примірної відповіді кредитора про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору до кредитного договору (кредитної лінії).
Зазначений додатковий договір підписаний електронним підписом позичальника – одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору «К235» та електронним підписом кредитора.
У додатковому договорі (пропозиції, відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції) зазначені:
Сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою Позичальника збільшити Суму Кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до договору:
Сума кредиту з дати укладення Додаткового Договору становить 4000.00 грн (п. 1,1), Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику 2-й Транш у розмірі 2000,00 грн, дата надання/видачі Кредиту (2-го Траншу) -10.09.2025, строк на який надається кредит (а саме 2-й Транш) – 214 дні з дати його надання (п. 1.2), Комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 360 грн. 00 коп., починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом. Кількість і порядкові номери чергових періодів, у яких сплачується Комісія за обслуговування, не змінюються даним Додатковим Договором, Комісія за обслуговування сплачується у чергові періоди NN 2-3. Грошова сума у розмірі різниці між Комісією за обслуговування у черговому періоді (у черговому періоді №1) , у якому надається Транш, встановленою до та з дати укладення даного Додаткового Договору, становить 180 грн. 00 коп., нараховується та обліковується в день укладення даного Додаткового Договору та сплачується у складі відповідного чергового платежу згідно Графіку платежів, встановленого даним Додатковим Договором (п.1.4), Сторони домовились, що Позичальник, який прострочив виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором, зокрема, зобов`язання зі сплати Кредиту/його частини та/або Процентів/їх частини та/або Комісії(їй)/ її(їх) частини (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором) у терміни/строки, що передбачені договором, на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 170000% річних від суми заборгованості за весь час прострочення відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України (по тексту даного договору - “проценти річних”) (п 1.7)

12.09.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено додатковий договір (оферта) до кредитного договору (кредитної лінії) (далі – додатковий договір) складається з:
- примірної пропозиції про укладення додаткового договору (оферта) до кредитного договору (кредитної лінії);
- примірної відповіді кредитора про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору до кредитного договору (кредитної лінії).
Зазначений додатковий договір підписаний електронним підписом позичальника – одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору «К894» та електронним підписом кредитора.
У додатковому договорі (пропозиції, відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції) зазначені:
Сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою Позичальника збільшити Суму Кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до договору:
Сума кредиту з дати укладення Додаткового Договору становить 6000.00 грн (п. 1,1), Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику 3-й Транш у розмірі 2000,00 грн, дата надання/видачі Кредиту (2-го Траншу) -12.09.2025, строк на який надається кредит (а саме 3-й Транш) – 212 днів з дати його надання (п. 1.2), Комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 5400 грн. 00 коп., починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом. Кількість і порядкові номери чергових періодів, у яких сплачується Комісія за обслуговування, не змінюються даним Додатковим Договором, Комісія за обслуговування сплачується у чергові періоди NN 2-3. Грошова сума у розмірі різниці між Комісією за обслуговування у черговому періоді (у черговому періоді №1) , у якому надається Транш, встановленою до та з дати укладення даного Додаткового Договору, становить 180 грн. 00 коп., нараховується та обліковується в день укладення даного Додаткового Договору та сплачується у складі відповідного чергового платежу згідно Графіку платежів, встановленого даним Додатковим Договором (п.1.4), Сторони домовились, що Позичальник, який прострочив виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором, зокрема, зобов`язання зі сплати Кредиту/його частини та/або Процентів/їх частини та/або Комісії(їй)/ її(їх) частини (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором) у терміни/строки, що передбачені договором, на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 170000% річних від суми заборгованості за весь час прострочення відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України (по тексту даного договору - “проценти річних”) (п 1.7)

Копією довідки від 23.04.2026 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» iPAY.UA підтверджується перерахування 07.09.2025 в 17:49:27 год 2000,00 грн номер картки 4441111152561787 номер транзакції в системі iPay.ua – 856489123, призначення платежу: Видача за договором кредиту №07.09.2025-100001782.
Копією довідки від 23.04.2026 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» iPAY.UA підтверджується перерахування 10.09.2025 в 19:10:47 год 2000,00 грн номер картки 4441111152561787 номер транзакції в системі iPay.ua – 859434821, призначення платежу: Видача за договором кредиту №07.09.2025-100001782.

Розрахунком заборгованості за договором № 07.09.2025-100001782 від 07.09.2025 року, підтверджується, що позичальнику було надано кредит у загальному розмірі 6 000,00 грн.
Згідно з наданим розрахунком, загальна заборгованість відповідача станом на 22.04.2026 становить 22760,00 грн та складається з наступних сум:
основний борг — 6000,00 грн;
залишок неоплачених відсотків — 9140,00 грн;
залишок відсотків за ст. 625 ЦК України — 6000,00 грн;
залишок комісій — 1620,00 грн;
залишок штрафів — 0,00 грн.
З деталізованого щоденного розрахунку вбачається, що видача суми кредиту здійснювалася поетапно: 07.09.2025 надано 2000,00 грн, а 10.09.2025 та 12.09.2025 проведено докредитування по 2000,00 грн, внаслідок чого сума основного боргу зросла до 6000,00 грн.
Нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося за ставкою 1,00 % на день у період з 07.09.2025 по 08.12.2025 та за ставкою 0,50 % на день у період з 09.12.2025 по 11.04.2026.
Також позичальнику нараховано комісію у загальному розмірі 1 620,00 грн, яка підлягала сплаті у такі дати: 07.09.2025 року – 180,00 грн, 10.09.2025 року – 180,00 грн, 12.09.2025 року – 180,00 грн, 08.10.2025 року – 540,00 грн, 08.11.2025 року – 540,00 грн
Нарахування відсотків за ст. 625 ЦК України здійснювалося з 08.10.2025 у розмірі 90,00 грн на день, а їхній залишок станом на 13.12.2025 досяг граничної суми 6000,00 грн.
З розрахунку видно, що платежі на погашення заборгованості від позичальника не надходили.

Витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.10.2023 підтверджується реєстрація ТОВ «Споживчий центр», основним видом економічної діяльності якого є інші види кредитування (вед 64.92).

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання умов кредитного договору.
Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Згідно положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19. 
Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України"Про електронні документи та електронний документообіг"та"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитний договір № №07.09.2025-1000001782 від 07.04.2025, додатковий договір від 10.09.2026 та додатковий договір від 12.09.2026 підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами «Е671», «К235» та «К894», відповідно, які були власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами кредитного договору та додатковими договорами. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір та додаткові договори.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договором зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За своєю природою договір кредиту є консесуальним договором. З моменту його укладення у позикодавця виникає обов`язок видати позичальнику кредит на умовах і в строки зазначені у ньому.
За умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути отримані кредитні кошти.
Сам факт укладення кредитного договору не породжує у позичальника обов`язку повернути позикодавцю кредитні кошти, сплачувати за користування ними проценти та штрафні санкції.
Не надання позикодавцем кредитних коштів позичальнику, породжує відсутність в останнього обов`язку сплачувати проценти за користування кредитним коштами та комісії за надання кредиту та комісії обслуговування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 83 ЦПК України).
За приписами ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). 
Вищевказані процесуальні обов`язки позивачем не виконані.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
На це вказано, зокрема, у пп. 8.16-8.18 Постанови Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20.
У матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували, що позикодавець виконав свій обов`язок та надав позичальнику кредитні кошти відповідно до додаткового договору від 12.09.2025 в розмірі 2000,00 грн. 
В ухвалі про відкриття провадження у справі суд роз`яснив учасникам зміст положень ст. 12, 13, ч. 8 ст.93 ЦПК України.
Позивач не надав суд жодних доказів, які б свідчили про надання відповідачу кредиту за додатковим договором від 12.09.2025, та не заявляв жодних клопотань про витребування таких доказів у інших осіб.
Отже, суд розглядає спір за наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Копіями квитанцій про перерахування коштів підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 2000,00 грн 07.09.2025 та 2000,00 грн 10.09.2025, оскільки в ньому зазначені номер його банківської карти, яка зазначена в кредитному договорі. 
Доказів того, що банківська карта із зазначеним номером не належить відповідачу, що кошти не надходили на цю банківську карту, відповідач суду не надав, а тому суд дійшов висновку, що відповідач 07.09.2025 отримав кредитні кошти в розмірі 2000,00 грн та 10.09.2025 отримав кредитні кошти в розмірі 2000,00 грн.
Доказів надання відповідачу кредитних коштів в розмірі 2000 грн відповідно до умов додаткового договору від 12.09.2025, матеріали справи не містять.
У матеріалах справи відсутня інформація, що відповідач повернув тіло кредиту у повному обсязі. 
Контррозрахунку заборгованості відповідач не надав. 
Отже, суд дійшов висновку, що станом на день звернення з позовом кредитні кошти в повному розмірі не повернуто, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 4000,00 грн є підставною.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до зазначених вище умов кредитного договору відповідач мав сплачувати проценти у розмірі 1% на день в період з 07.09.2025 до 09.09.2025 (3 дні) від тіла кредиту 2000,00 грн; проценти у розмірі 1% на день в період з 10.09.2025 до 08.12.2025 (89 днів) від тіла кредиту 4000,00 грн; проценти у розмірі 0,5% на день в період з 09.12.2025 до 11.04.2026 (123 дні) від тіла кредиту 4000,00 грн.
Отже, зазначені умови кредитного договору відповідають вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у якій зазначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач сплачував проценти за кредитним договором.
На підставі викладеного, враховуючи принцип диспозитивності, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення процентів в розмірі 6080,00 є правомірною.

Щодо підставності стягнення комісії встановленої в умовах кредитного договору, суд зазначає таке.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Додатковим договором від 10.09.2025 передбачена комісія пов`язана з наданням 2-го Траншу (частини суми кредиту) в розмірі 180,00 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату його видачі. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі траншу, сплачується згідно графіку платежів (п. 8). 
Крім того, додатковим договором від 10.09.2025 передбачена комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється у розмірі 360 грн. 00 коп., починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом. Кількість і порядкові номери чергових періодів, у яких сплачується комісія за обслуговування, не змінюються даним додатковим договором, комісія за обслуговування сплачується у чергові періоди № 2-3. Грошова сума у розмірі різниці між Комісією за обслуговування у черговому періоді (у черговому періоді №1) , у якому надається транш, встановленою до та з дати укладення даного додаткового договору, становить 180 грн. 00 коп., нараховується та обліковується в день укладення даного додаткового договору та сплачується у складі відповідного чергового платежу згідно графіку платежів, встановленого даним додатковим договором.
Згідно з графіком платежів (п. 1.5), сплату комісії за надання кредиту встановлено 07.10.2025 — 360,00 грн, сплату комісії за обслуговування розбито на дві частини: 07.11.2025 – 360,00 грн, 08.12.2025 – 360,00 грн.
Доказів того, що відповідач сплатив комісію у матеріалах справи відсутні.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 зазначеного Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом визначаються як витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з абзацом 3 частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Аналогічна норма закріплена у Додатку 1 до Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 № 49.
Цим нормативно-правовим актом передбачено, що загальні витрати за споживчим кредитом включають витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Виходячи з системного аналізу вказаних норм, чинне законодавство наділяє кредитодавця правом вимагати від позичальника сплати комісії при видачі кредиту, однак встановлює для цього чіткі умови: така комісія повинна бути платою за реальне надання додаткових та/або супутніх послуг банку, пов`язаних з отриманням чи обслуговуванням кредиту. 
Відтак, кредитодавець зобов`язаний фактично вчинити певні дії на користь споживача (оцінка майна, нотаріальні послуги, провести оцінку платоспроможності позичальника, здійснивши запити щодо його майнового стану чи наявності боргових зобов`язань тощо), за які стягується така плата, та вказати їх у договорі.
Як встановив суд під час розгляду справи, укладений між сторонами кредитний договір містить умову щодо сплати позичальником одноразової комісії за видачу кредиту та комісії за обслуговування кредитної заборгованості. 
При цьому суд звертає увагу на те, що ані у тексті самого кредитного договору, ані у правилах про кредитування жодним чином не описано, які саме дії (додаткові чи супутні послуги) будуть вчинені або вже вчинені на користь позичальника в обмін на сплату вказаної комісії за видачу кредиту. 
В той же час, в кредитному договорі вказано, які саме додаткові послуги надаються позичальнику в обмін на сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Частина 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» вказує, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». 
Частиною 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» імперативно визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. 
Відповідно до частини 2 статті 18 цього ж Закону, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. 
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
У зв`язку з наведеним, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії пов`язаної з обслуговуванням кредитної заборгованості в розмірі 720,00 грн.
Водночас, на підставі вказаного вище, суд дійшов висновку, що нарахування позичальнику комісії за отримання кредиту в розмірі 360,00 грн не відповідає вимогам чинного законодавства, та обмежує права споживача порівняно з правами, встановленими ЗУ «Про споживче кредитування» (ч. 2 ст. 8), відтак, відповідно до ч. 5 ст. 12 цього Закону, така умова кредитного договору є нікчемною, а тому така вимога є безпідставною. 
Суд не бере до уваги комісії, нараховані відповідно до додаткової угоди від 12.09.2025, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів фактичного надання позивачем відповідачу кредитних коштів за цією угодою. За відсутності підтвердження видачі третього траншу відсутні й правові підстави для нарахування комісій, пов`язаних із його наданням та обслуговуванням.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У ст. 549 ЦК України зазначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як суд встановив вище, відповідач своєчасно умови кредитного договору не виконав, суму кредиту не повернув, проценти за користування кредитними коштами не сплатив. Позивач просить стягнути відсотки нараховані у відповідності до ст. 625 ЦК України у розмірі 6000,00 грн.
Однак, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і станом на сьогодні є чинним.
Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє воєнний стан.
Відтак, за період дії кредитного договору до позичальника не могли бути застосовані штрафні санкції та положення ст. 625 ЦК України.
На підставі викладеного, суд вважає що вимоги про стягнення відсотків нарахованих у відповідності до ст. 625 ЦК України в розмірі 6000,00 грн є безпідставними.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо погашення процентів та тіла кредиту, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити частково стягнувши з відповідача на користь позивача 10800,00 грн з яких: 4000,00 грн суми виданого кредиту та 6080,00 грн суми нарахованих процентів за період з 07.09.2025 по 11.04.2026, комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 720,00 грн; у стягненні 2000,00 грн тіла кредиту, 3060,00 грн суми нарахованих процентів, комісії пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 540,00 грн, комісії за обслуговування кредиту в розмірі 360,00 грн, відсотків, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 6000,00 грн, необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір необхідно стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, оскільки суд вирішив стягнути з відповідача 10800,00 грн заборгованості за кредитним договором, що становить 47,45 % від суми позову – 22760,00 грн, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 47,45 % понесених позивачем витрат на сплату судового збору, що складає 1263,31 грн (47,45 % від 2662,40 грн).

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №07.09.2025-100001782 від 07.09.2025 у розмірі 10800,00 грн з яких:
- 4000,00 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту;
- 6080,00 грн простроченої заборгованості за процентами з 07.09.2025 по 11.04.2026;
- 720,00 грн комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2000,00 грн тіла кредиту, 3060,00 грн суми нарахованих процентів, комісії пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 540,00 грн, комісії за обслуговування кредиту в розмірі 360,00 грн, відсотків, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України, в розмірі 6000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у сумі 1263,31 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А; ЄДРПОУ 37356833);
Відповідач – ОСОБА_1 (остання відома адреса - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повне судове рішення складене 14.09.2026.

Головуючий:        Р.Я.Смалюх