Справа № 442/5498/26
Провадження № 1-кп/442/387/2026

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12026141110000560 від 02.07.2026 відносно 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дрогобича Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , адвокатом та депутатом не є, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,
учасники справи: 
прокурор ОСОБА_4 , 
обвинувачений ОСОБА_3 ,
встановив:
ОСОБА_3 , будучи депутатом Медвежанської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, відповідно до рішення про визнання повноважень депутатів Медвежанської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 18 листопада 2015 року № 21, та суб`єктом декларування, згідно підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, повноваження якого закінчилися в день відкриття першої сесії восьмого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області, тобто 03 грудня 2020 року, діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, фактично проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , не подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену Законом України «Про запобігання корупції» за 2020 рік, всупереч ч. 1 ст. 45 Закону, а також декларацію після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, всупереч вимогам абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону, шляхом заповнення відповідних декларацій на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.
Відповідно до інформації Національного агентства з питань запобігання корупції не зареєструвався в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та не вчинив будь-яких дій з метою подання декларацій.
Таким чином, ОСОБА_3 умисно не подав суб?єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ст. 366-3 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. 

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що наявні всі підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає що кримінальне провадження підлягає закриттю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.366-3 КК України. Такі дії згідно з ч.2 ст. 12 КК України в редакції від 04.12.2020 були проступком.
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 49 КК України особа, яка вчинила кримінальний проступок, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею проступку минуло два роки.
Так, приписами ст. 285 КПК встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
Частиною 8 статті 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений звернувся з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриттям кримінального провадження №12026141110000560 від 02.07.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України. 
Суд встановив, що з моменту вчинення останнього епізоду, інкримінованого ОСОБА_3 проступку до моменту розгляду судом кримінального провадження закінчився передбачений законом двохрічний термін давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 254 КК України, тобто перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався.
За змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності її згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації нею свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.
Крім цього, суд звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, визнання вини, тощо.
Таким чином, суд, проаналізувавши дані обставини, вважає, що обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, із закриттям кримінального провадженням щодо нього у зв`язку зі закінченням строків давності.
Процесуальні витрати покласти на державу.
На підставі статей 12, 44, 49 КК України, керуючись статтями 284,285,286,288,369,372 КПК України, суд
постановив:
клопотання задоволити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ст. 366-3 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №12026141110000560 від 02.07.2026 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, закрити.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. 

Суддя ОСОБА_1