Справа № 930/345/26
№2/930/690/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.07.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельного О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб між нею та відповідачем було розірвано 04 вересня 2012 року на підставі рішення Немирівського районного суду Вінницької області.
Від шлюбу сторони мають сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 27 березня 2025 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 березня 2025 року і до досягнення ним повноліття. Аліменти, як зазначає позивач, відповідач сплачував своєчасно.
Позивач вказує, що після досягнення повноліття син продовжує навчання у Вінницькому транспортному фаховому коледжі на третьому курсі денної форми навчання, що підтверджується відповідною довідкою навчального закладу. Термін його навчання закінчується у 2027 році.
На думку позивача, навчання за денною формою позбавляє сина можливості працевлаштуватися та самостійно забезпечувати себе матеріально. У зв`язку з продовженням навчання виникає необхідність у витратах на придбання навчальної літератури, комп`ютерної техніки та інших засобів для навчання, оплату проїзду, придбання одягу, взуття, продуктів харчування та забезпечення інших повсякденних потреб.
Також позивач зазначає, що син перебуває на її повному матеріальному утриманні, що є для неї значним фінансовим навантаженням, оскільки вона є особою з інвалідністю III групи та не має можливості самостійно забезпечувати всі витрати, пов`язані з його утриманням.
При цьому, за твердженням позивача, відповідач є працездатною особою, має стабільний дохід та задовільний стан здоров`я, а відтак має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Посилаючись на наведені обставини та норми сімейного законодавства, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Ухвалою суду від 13.02.2026 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.
26 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача ОСОБА_2 – адвокатом Мусевич А.І. подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а у разі встановлення судом наявності правових підстав для стягнення аліментів – визначити їх розмір у частці 1/8 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача зазначила, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами потребу повнолітнього сина у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання, а також не надано доказів фактичного здійснення витрат на його утримання. Крім того, у відзиві зазначено, що син сторін навчається за бюджетною формою навчання у Вінницькому транспортному фаховому коледжі, безоплатно проживає у гуртожитку як дитина учасника бойових дій та отримує щомісячну соціальну стипендію. Також представник відповідача звернула увагу суду на те, що згідно з довідкою навчального закладу та паспортом позивача остання і повнолітній син зареєстровані за різними адресами та в різних населених пунктах. Представник відповідача зазначила, що до досягнення сином повноліття відповідач належним чином виконував покладений на нього обов`язок зі сплати аліментів, заборгованість зі сплати аліментів була відсутня. Також у відзиві зазначено, що на час розгляду справи відповідач проходить військову службу у складі Збройних Сил України, у зв`язку з чим несе додаткові витрати, пов`язані з її проходженням. Крім цього, відповідач має незадовільний стан здоров`я та страждає на низку захворювань, зокрема посттравматичний артроз плечового суглоба, гіпертонічну хворобу II стадії, міокардіодистрофію змішаного генезу, екстрасистолічну аритмію та серцеву недостатність. Представник відповідача також повідомила, що 23 березня 2023 року відповідач уклав шлюб із ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька ОСОБА_5 . На утриманні відповідача, крім новонародженої доньки, перебувають дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та не має самостійного доходу, а також донька дружини від попередніх відносин. Зазначені обставини, на думку представника відповідача, свідчать про наявність значного фінансового навантаження на відповідача. Також представник відповідача зазначив, що відповідач не має у власності нерухомого чи рухомого майна. Відповідно до довідки про грошове забезпечення від 24 лютого 2026 року № 1147, сума його доходу за період з 01 вересня 2025 року по 31 січня 2026 року становила 208 932,00 грн. При цьому після сплати податків, військового збору та інших обов`язкових платежів середньомісячний дохід відповідача, за твердженням представника, становить близько 30 000 грн. Посилаючись на положення статті 182 Сімейного кодексу України, представник відповідача вважала, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку буде надмірним тягарем для відповідача з урахуванням його матеріального становища, стану здоров`я, проходження військової служби та наявності на утриманні інших членів сім`ї. На її думку, аліменти у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача забезпечать належну матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, та водночас не порушуватимуть права відповідача і членів його сім`ї на достатній життєвий рівень. У зв`язку з викладеним представник відповідача просила суд врахувати наведені обставини при вирішенні спору та задовольнити позов частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Ухвалою суду від 07.05.2026 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду дану цивільну справу.
Позивач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог у повному обсязі.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань не подали. Наданим судом відповідно до ухвали від 01 травня 2026 року, якою було задоволено клопотання представника відповідача – адвоката Мусевич Алли Іванівни про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції, правом на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача не скористався.
На підставі положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досяг повноліття та продовжує навчання за денною формою у Вінницькому транспортному фаховому коледжі, що підтверджується довідкою навчального закладу. Термін навчання сина закінчується у 2027 році.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Вимогами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Таким чином, сам по собі факт досягнення дитиною повноліття не припиняє обов`язку батьків щодо її утримання за наявності передбачених законом умов. Для виникнення такого обов`язку необхідною є сукупність юридичних фактів: досягнення дитиною віку понад вісімнадцять, але менше двадцяти трьох років; продовження нею навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та можливість батьків її надавати.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 навчається за денною формою навчання, а тому об`єктивно обмежений у можливості самостійно забезпечувати себе матеріально. Суд бере до уваги, що навчання пов`язане з необхідністю забезпечення повсякденних потреб студента, витрат на харчування, одяг, проїзд, навчальне приладдя та інші витрати, незалежно від того, що навчання здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, студент проживає у гуртожитку та отримує соціальну стипендію. Зазначені обставини не свідчать про відсутність потреби повнолітньої дитини у матеріальній допомозі, а лише зменшують обсяг необхідних витрат.
Посилання сторони відповідача на відсутність доказів здійснення позивачем конкретних витрат на утримання сина суд оцінює критично, оскільки обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, виникає із закону за наявності передбачених ст. 199 Сімейного кодексу України умов та не ставиться у залежність від подання доказів щодо кожної окремої витрати.
Разом з тим суд враховує доводи відповідача щодо його матеріального та сімейного стану, які підтверджуються поданими до суду доказами. З матеріалів справи вбачається, що відповідач проходить військову службу у складі Збройних Сил України, має офіційний дохід, однак на його утриманні перебувають малолітня донька, дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має самостійного доходу, а також донька дружини від попередніх відносин. Крім того, судом враховано стан здоров`я відповідача, який страждає на низку хронічних захворювань, що також впливає на його матеріальне становище.
Водночас наявність у відповідача інших утриманців та погіршення стану здоров`я не звільняють його від обов`язку брати участь в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, а є лише обставинами, що підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів.
Суд також бере до уваги, що відповідач має постійний дохід, який відповідно до наданої довідки про грошове забезпечення є достатнім для надання матеріальної допомоги повнолітньому сину, а тому наявні передбачені ст. 199 Сімейного кодексу України підстави для покладення на нього обов`язку зі сплати аліментів.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів '' від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.
У постанові від 17.04.2019 року в справі № 644/3610/16-ц Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить із необхідності забезпечення балансу між інтересами повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, і можливостями відповідача щодо її надання.
Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, оскільки такий розмір не повною мірою враховує наявність у відповідача інших осіб на утриманні, його стан здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Разом із тим запропонований відповідачем розмір аліментів у частці 1/8 від усіх видів його заробітку (доходу), на переконання суду, не забезпечить належного рівня матеріального утримання повнолітнього сина з урахуванням його потреб, пов`язаних із продовженням навчання.
З урахуванням встановлених у справі обставин, матеріального та сімейного стану обох сторін, потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання, наявності у відповідача постійного доходу, інших осіб, які перебувають на його утриманні, а також принципів розумності, справедливості та співмірності, суд дійшов висновку, що обґрунтованим та достатнім буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.
Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, за умови продовження навчання.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час подання позовної заяви.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, яка звільнена від сплати судового збору, звільнено законом від його сплати при зверненні до суду, судовий збір у разі задоволення позову стягується з іншої сторони в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331 грн 20 коп.
Керуючись ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов  ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, починаючи з 12 лютого 2026 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, за умови продовження навчання.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331 грн. 20 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко