Єдиний унікальний номер 722/203/26
Номер провадження 2/722/421/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Суського О.І.
секретаря Сімак О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,-
ВСТАНОВИВ:
Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» Сердійчук Я.Я. через систему «Електронний суд», звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просила стягнути з нього на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договорами №89812 від 19.11.2021 року у розмірі 33372,34 грн., а також понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.
На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 19.11.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДІПЛЮС» (надалі – ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС») та ОСОБА_1 укладено Договір №89812.
Відповідно до Договору, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії Договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням вищенаведеного Договору.
28.01.2025 року було укладено договір №28012025 відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №89812.
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правим вимоги до відповідача за договором №89812.
Виникла заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у нього обліковується прострочена заборгованість за договорами.
Загальний розмір заборгованості за договором №89812 від 19.11.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 33372,34 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 18639,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 14333,34 грн., заборгованість за комісіями – 400,00 грн.
Крім цього, у зв`язку з пред`явленням даного позову позивач поніс витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак директор ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» Сердійчук Я.Я. у позовній заяві просила про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечила проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не подав, а також не подав відзив на позов.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.
З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному об`ємі з огляду на наступне.
Так, судом встановлено, що 19.11.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №89812.
Відповідно до умов кредитного договору, товриство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору – 36 календарних місяців з дня підписання договору на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил.
Згідно умов Договору, заяви-анкети Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти, на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути Позику та сплатити проценти за користування Позикою.
Позика видається строком на 1295 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором., строк першог траншу – 365 днів, строк другого траншу від 84 днів до 30 місяців.
Також сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою: річна – 210,00% за перший транш, 550,00% - за другий транш. 
Сторони цього договору, також узгодили, що Позика надається шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок.
Видача коштів у розмірі 22000,50 грн. відповідачу 19.11.2021 року за вищевказаним договором підтверджується платіжним дорученням № CRD_356225 ВІД 19.11.2021 РОКУ.
Підписанням договору за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма їх істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
28.01.2025 року було укладено договір №28012025 відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №89812.
Згідно реєстру Боржників Договору Факторингу №28012025 від 28.01.2025 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №89812 на загальну суму заборгованості 33372,34 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 18639,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 14333,34 грн., заборгованість за комісією – 400,00 грн.
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правим вимоги до відповідача за договором №89812.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій та/або будь-яких інших додаткових нарахувань.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно ч.3 ст.207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно Закону України «Про електронну комерцію», на правовідносини стосовно даного договору поширюється дія цього закону.
Частина 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За положеннями п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Докази повернення відповідачем кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом (позикою) в порядку та на умовах, передбачених спірними договорами, у справі відсутні.
Відповідач не надав суду докази, які спростовують доводи позивача та заявлену до стягнення заборгованість.
Таким чином, в порушення умов договорів кредиту, а також вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаними вище договорами не виконав.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №89812 від 19.11.2021 року.
Згідно розрахунків заборгованості за вищевказаними договорами, станом на 27.01.2026 року, наданими позивачем загальна заборгованість відповідача становить 33372,34 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 18639,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами – 14333,34 грн., комісія – 400,00 грн.
Докази на спростування наданих розрахунків заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договорах відсутні, тобто відповідач у порушення умов договорів взятих на себе зобов`язання не виконав, кредитні кошти та платежі відповідно до договорів своєчасно не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правила згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов відповідних договорів.
Крім цього, у суду відсутні докази про те, що відповідач мав об`єктивні перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, проте фактично отримані та використані надані грошові кошти в добровільному порядку не повернув, зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не сплачував кредит вчасно та у повному обсязі, доказів про сплату ним заборгованості за договором позивачу або первісним кредиторам матеріали справи не містять, а тому суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» про стягнення заборгованості за договором №89812 від 19.11.2021 року у розмірі 33372,34 грн. з ОСОБА_1 підлягає до задоволення у повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Що стосується вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 13000 грн., слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч.4 ст.263 ЦПК України.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Із матеріалів справи вбачається, що 02.07.2024 року між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», в особі керуючого адвоката Бурдюг Тетяни Вікторівни та ТОВ «Факторинг Партнерс», в особі директора Сердійчук Я.Я. укладено договір про надання правової допомоги №02-07/2024.
Згідно Витягу з Акту №25 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025 року, Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» у відповідності до заявки на надання юридичної допомоги №2508 від 01.12.2025 погодили надання наступних правових (юридичних) послуг: надання усної консультації з вивченням документів 2 години - 4000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 години - 9000 грн.
Враховуючи наведене вище витрати позивача на правничу допомогу по даній справі підтверджені у розмірі 13000,00 грн.
Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не заявлено.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі №755/9215/15-ц зазначено, що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.207, 509, 512, 514, 525, 526, 527, 530, 610-612, 626, 627, 629, 1048-1050, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст.2, 4, 11, 12, 15, 76-82, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 352 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: вул.Ґедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м.Київ, 03150) заборгованість за договором №89812 від 19.11.2021 року у загальному розмірі 33372 (тридцять три тисячі триста сімдесят дві) грн. 34 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: вул.Ґедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м.Київ, 03150) судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: вул.Ґедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м.Київ, 03150) витрати на правову допомогу у розмірі 13000 (тринадцять тисяч) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачкою в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: