Справа № 194/1781/26 
Номер провадження 2-о/194/66/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
17 серпня 2026 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Соколової Ю.І.,
секретаря судового засідання Григор`євої А.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє представник заявника адвокат Тарковська Тетяна Василівна (місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження за адресою: вул. Центральна, буд. 47, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -
В С Т А Н О В И В:
До Тернівського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява представника заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа – Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Представник заявника просить встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волноваха, Донецької область, Україна, місце смерті м. Ясинувата, Донецька область, Україна, дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 , вік померлого – ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ясинувата Донецької області помер батько заявниці – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення факту смерті їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України. 
Заявник просить розглянути справу без її участі, заяву підтримує та просить її задовольнити.
Представник заінтересованої особи Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ВПО, та зареєстрована як ВПО за адресою: АДРЕСА_3 , є дочкою померлого ОСОБА_3 , про що свідчить: копія паспорту заявниці, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13 вересня 2022 року № 1250-5002117295 та копія свідоцтва про народження, видане повторно серії НОМЕР_1 від 02 червня 2026 року, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 щодо підтвердження дошлюбного прізвища заявниці (дошлюбне прізвище заявниці – ОСОБА_4 ).
Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті.
Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України.
Відповідно ч. 3 ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
Згідно з пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року N 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є:
а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);
б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);
в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;
г) рішення суду про оголошення особи померлою;
ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;
д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;
е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затверджено Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 № 376 (зі змінами) визначено території, які перебувають під окупацією в тому числі місто Ясинувата.
Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 09 вересня 2025 року зафіксовано факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При розгляді цієї справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.
Так, у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.
Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації особистих немайнових прав заявника, суд оцінюючи докази у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів (свідоцтва про смерть), що знаходиться на тимчасово окупованій території України, приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.
За таких обставин, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки вона є громадянкою України, її відносини із померлим батьком - громадянином України ОСОБА_3 підтверджені документами та фотознімками, які містяться в матеріалах справи.
Таким чином, заявниця не має документу, передбаченого діючим законодавством України, для реєстрації смерті її батька, що унеможливлює отримання свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.
Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення.
Статтею 367 Цивільного процесуального кодексу України передбачено негайне виконання судового рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.
Так само і в ч. 4 ст.317 ЦПК України передбачено негайне виконання рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. 
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 137, 212-215, 247, 256, 259, 315-319 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Волноваха Донецької області, Україна, місце смерті – м. Ясинувата Донецької області, Україна, дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 , вік померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення підлягає негайному виконанню.
Копію судового рішення невідкладно надіслати до Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України для виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повне судове рішення складено 17 серпня 2026 року.

Головуючий суддя: Ю.І. Соколова