ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2026 р. | Справа № 440/2564/26
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 (суддя Чеснокова А.О.; м. Полтава) по справі № 440/2564/26
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі також - відповідач, ГУПФУ в Полтавській області) в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховано для обчислення її пенсії (12236,71 грн), коефіцієнтів збільшення 1,0796; 1,115; 1,121;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 06.09.2025 перерахунок (індексацію) пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України №1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховано для обчислення пенсії, в розмірі 12236,71 грн на коефіцієнти 1,0796; 1,115, а починаючи з 01.03.2026 року – також із застосуванням коефіцієнту збільшення 1,121, та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що пенсійний орган у 2024-2026 роках не провів індексацію пенсії позивача у порядку, визначеному статтею 42 Закону №1058-ІV на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 з 01.03.2025 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році", на коефіцієнт 1,121 з 01.03.2026 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2026 року № 236 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році" шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначеного постановою Кабінету Міністрів України на відповідний рік. 
Рішенням від 13 квітня 2026 року Полтавський окружний адміністративний суд задовольнив частково позов ОСОБА_1 .
Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні послідовного перерахунку (індексації) пенсії ОСОБА_1 з 06.09.2025 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за віком (у розмірі 12236,71 грн), у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнту збільшення 1,0796).
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести послідовний перерахунок (індексацію) пенсії ОСОБА_1 з 06.09.2025 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за віком (у розмірі 12236,71 грн), у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнту збільшення 1,0796), за вирахуванням фактично сплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 96 (дев`яносто шість копійок). 
Позивач частково не погодилась з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 у справі №440/2564/26 скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок (індексацію) пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України №1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховано для обчислення пенсії, починаючи з 01.03.2026 року – також із застосуванням коефіцієнту збільшення 1,121. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховано для обчислення її пенсії (12236,71 грн), коефіцієнтів збільшення 1,0796; 1,115; 1,121; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 06.09.2025 перерахунок (індексацію) пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України №1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховано для обчислення пенсії, в розмірі 12236,71 грн на коефіцієнти 1,0796; 1,115, а починаючи з 01.03.2026 року також із застосуванням коефіцієнту збільшення 1,121, та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спірні правовідносини у частині застосування коефіцієнта збільшення 1,121 фактично не виникли, а заявлені позовні вимоги є передчасними. Вказує, що станом на дату подання позову «індексацію» пенсії позивача з 01.03.2026 із застосуванням коефіцієнту 1,048 відповідачем вже було здійснено, про що було зазначено в позовній заяві. До позовної заяви в якості доказів було долучено протокол розпорядження щодо розрахунку пенсії позивача та розрахунок її заробітної плати для пенсії, здійснений відповідачем станом на 24.02.2026, а також протокол-розпорядження щодо розрахунку пенсії позивача та розрахунок її заробітної плати для пенсії, здійснений відповідачем станом на 04.03.2026, де у звідній таблиці в рядку «Коефіцієнт збільшення показника середньої ЗП:» зазначено: «1,0345*1,048», що підтверджє порушення відповідачем прав позивача в частині індексації її пенсії в тому числі з 01.03.2026 (в частині незастосування коефіцієнту 1,121). Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач також зазначив, що ним з 01.03.2026 при обчисленні пенсії позивача враховано показник середньої заробітної плати 13266,50 грн (12236,71 грн. х 1,0345 х 1,048), що «для застосування коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та 1,115 та 1,121 правові підстави відсутні» (дослівно з відзиву). До того ж, позивач в позовній заяві зазначала, що вважає протиправною загалом бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення належної індексації її пенсії із застосуванням до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховано для обчислення її пенсії (12236,71 грн), коефіцієнтів збільшення 1,0796; 1,115; 1,121 (безвідносно до скарги від 24.11.2025). 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача. Вказує, що правові підстави для застосування коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та 1,115 та 1,121, відсутні. З 01.03.2026 при обчисленні пенсії враховується показник середньої заробітної плати 13266,50 грн (12236,71 грн. х 1,0345 х 1,048). Розмір пенсії з 01.03.2026 - 6292,20 грн. 
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав.
Судом встановлено, що позивачу вперше призначено пенсію по інвалідності з 2023 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в подальшому переведена на пенсію за вислугу років.
Для обчислення розміру пенсійної виплати врахований показник середньої заробітної плати, з якої сплачені страховані внески, за 2020-2022 роки у розмірі 12336,71 грн. 
З 01.03.2024 на виконання підпункту 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" до пенсії позивача встановлена щомісячна доплата у розмірі 100,00 грн.
Головним управлінням ПФУ в Полтавській області на виконання підпункту 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" проведено перерахунок пенсії з 01 березня 2025 року /вид перерахунку – індексація заробітку (масовий)/ із застосуванням коефіцієнту збільшення 1,0345. Показник середньої заробітної плати, який застосовується при розрахунку пенсії з 01.03.2025 становить 12658,88 грн (12236,71*1,0345).
Листом від 11.02.2026 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для відповідного перерахунку.
З відзиву на позовну заяву встановлено, що Головним управлінням ПФУ в Полтавській області на виконання підпункту 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2026 року №236 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році" проведено перерахунок пенсії з 01 березня 2026 року /вид перерахунку – індексація заробітку (масовий)/ із застосуванням коефіцієнту збільшення 1,048. Показник середньої заробітної плати, який застосовується при розрахунку пенсії з 01.03.2026 становить 13266,50 грн (12236,71*1,0345*1,048).
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з позовом.
Ухвалюючи рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини у частині застосування коефіцієнта збільшення 1,121 фактично не виникли, відповідне питання не було предметом розгляду відповідача, а доказів порушення прав позивача у цій частині суду не надано.
З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача застосувати коефіцієнт збільшення 1,121 є необґрунтованими, передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України “Про індексацію грошових доходів населення” від 3 липня 1991 року № 1282-XII (далі по тексту - Закон № 1282-XII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з приписами статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.
Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії”, у якій зазначається, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії”).
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтею 4 Закону № 1282-XII, є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 9 Закону № 1282-XII).
У зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15 лютого 2022 року було прийнято Закон України “Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства” № 2040-ІХ, яким частину п`яту статті 2 Закону № 1282-XII було викладено в новій редакції.
Так, частиною п`ятою статті 2 Закону № 1282-XII в редакції Закону України “Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства” визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом № 1058-IV.
Преамбулою Закону № 1058-IV закріплено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону України.
Відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
З метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок їх пенсії Кабінетом Міністрів України 20 лютого 2019 року видано Постанову № 124, якою, серед іншого, затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Згідно з пунктом 5 Порядком № 124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 4 Порядку № 124 визначено, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:
(ЗСЦ+ЗСЗ )х 50%
К = ------------------------ + 1%,100%
де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);
ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:
ЗСЗ = Псзп (1): Псзп(2) х 100% - 100%,
де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;
Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.
Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.
Запровадивши удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема особам, пенсія яким призначена за Законом № 1058-IV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (далі - Постанова № 185) з 01 березня 2024 року було установлено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 (пункт 1).
25.02.2025 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" (надалі - Постанова № 209), відповідно до пункту 1 якої встановлено, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2026 року № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» установлено, що з 1 березня 2026 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,121 з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
Підпунктом 6 ч. 2 Постанови №236 визначено, що з метою зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки, пенсії, призначені відповідно до Закону №1058-ІVза зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2025 р. включно, які не підвищені згідно з пунктом 1 цієї постанови, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/ перерахунку пенсії, з урахуванням відповідних коефіцієнтів збільшення, передбачених підпунктом 6 пункту 2 Постанови № 209, на коефіцієнт збільшення:
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та які враховувалися для призначення пенсії у 2021 і 2022 роках, - 1,061;
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2023 році, - 1,048;
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2024 році, - 1,036;
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2025 році, - 1,024.
З аналізу наведеного вбачається, що індексація пенсій, призначених в 2023 році, відповідно до Постанов КМУ № 185, № 209 та № 236 проводиться згідно з Порядком № 124 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 1 жовтня 2017 року на відповідні коефіцієнти, встановлені у 2024, 2025 та 2026 роках ( 1,0796, 1,115 та 1,121), які враховуються для обчислення пенсії при здійсненні перерахунків пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV з 01.03.2024, з 01.03.2025 та з 2026 відповідно.
Таким чином, положення Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (за приписами Порядку).
Відповідно до статті 7 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Так, принцип законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів, що беруть участь у цій системі. Умови, права та обов`язки щодо пенсійного страхування встановлюються виключно законами України. Це забезпечує правову визначеність і недопущення свавільного регулювання. При цьому цей принцип також передбачає рівність прав і гарантій, адже законодавство повинно гарантувати однакові умови участі в системі для всіх осіб, незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу. Крім того, зазначений принцип загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у прозорості умов нарахування пенсій, обчислення страхового стажу, розміру внесків і виплат, що дає змогу громадянам чітко розуміти свої права та обов`язки. Цей принцип правового регулювання також втілює принцип соціальної справедливості, адже законодавчо врегульовані умови покликані забезпечити справедливий розподіл пенсійних коштів між усіма учасниками системи, враховуючи сплачені внески та тривалість страхового стажу.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та мотивації до участі в системі страхування. Оскільки розмір пенсії прямо залежить від тривалості страхового стажу – чим довший стаж, тим вищий розмір пенсії. Це стимулює громадян працювати довше та сплачувати страхові внески протягом більшого періоду. Крім того, пенсійні виплати обчислюються з урахуванням заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. Більший розмір заробітної плати означає більший внесок до Пенсійного фонду, що впливає на кінцевий розмір пенсії. Отже, вказаний принцип стимулює громадян працювати офіційно, отримуючи легальну заробітну плату, з якої сплачуються страхові внески, адже це безпосередньо впливає на майбутні пенсійні виплати. Таким чином, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати спрямований на створення прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи. Він забезпечує зв`язок між внесками, зробленими до Пенсійного фонду України, і рівнем соціального забезпечення у пенсійному віці.
Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.
Отже, абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
В іншому випадку, відповідно до частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Повноваження суду не застосовувати нормативно-правовий акт у разі висновку про його суперечність Конституції України чи закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акта кореспондує з принципом верховенства права.
При цьому дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ законодавчого акта, який відповідає критерію “якості закону”.
В свою чергу, Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі нормативно-правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).
У випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Таким чином, при проведенні перерахунку пенсій, призначених згідно з Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Застосуванню також підлягають відповідні Постанови № 185, № 209 та № 236.
Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами застосування при проведенні індексації пенсій, починаючи з 2020 року, відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” положень пункту 5 Порядку № 124 є протиправним.
Враховуючи зазначене, абзац 1 в сукупності з абзацом 2 пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною другою статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.01.2025 року у справі №160/28752/23, від 27.01.2025 року у справі № 200/24248/24, від 27.01.2025 року у справі №620/7211/24, від 28.01.2025 року у справі №400/4663/24, від 28.01.2025 року у справі №120/1483/24, а також у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 16.04.2025 року у справі №200/5836/24.
У свою чергу, зважаючи на те, що Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, то відповідач, дотримуючись механізму індексації пенсій, при перерахунку пенсії позивачки з 01.03.2026 повинен був застосувати показник Зс, який використовувався для обчислення пенсії за віком у 2023 році, збільшений наростаючим підсумком на відповідні коефіцієнти за 2024 - 2025 роки (12236,71 грн. х 1,0796 х 1,115 = 14729,99 грн.), та збільшити його на коефіцієнт за 2026 рік у розмірі 1,121 відповідно до пункту 1 Постанови № 236 (14729,99 грн. х 1,121 = 16512,32 грн.).
Натомість, як свідчать долучені до матеріалів справи докази (протокол перерахунку пенсії позивача з 01.03.2026, розрахунок заробітку для обчислення пенсії) та визнається відповідачем, з 01.03.2026 при обчисленні пенсії позивачки враховано показник середньої заробітної плати 13266,50 грн, який обрахований шляхом збільшення показника за 2020-2022 роки в розмірі 12236,71 грн на коефіцієнт збільшення 1,084156 (1,0345х1,048).
Наведене свідчить, що відповідач, під час здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.03.2026 діяв не у спосіб, визначений законодавством, що регулює спірні правовідносини.
Щодо застосування відповідачем під час обчислення (індексації) пенсії позивачу з 01.03.2026 коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2023 році у розмірі 1,048 (зазначеного у підпункті 6 пункті 2 Постанови № 236), замість коефіцієнта збільшення 1,115, що визначений пунктом 1 постанови № 209, колегія суддів зазначає таке.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що пункт 6 Постанови № 236 застосовується у випадку, якщо пенсію не підвищено згідно з пунктом 1 цієї постанови.
У цьому випадку варто звернути увагу на приписи частини 2 статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, згідно з якою показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Тож, відповідно до наведеної норми, коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, не може бути меншим суми доданків, що відповідають 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Як вже зазначалось судом у цій постанові вище, Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, визначена така формула коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні: К = (ЗСЦ + 3C3) Ч 50% /100% +1.
За даними Державної служби статистики України, показник зростання споживчих цін (ЗСЦ) за 2024 рік (грудень 2025 року до грудня 2024 року) становить 8,0%.
Показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії за 2023-2025 роки становив 17 482,87 грн, за 2022-2024 роки 15 057,09 грн, показник зростання середньої заробітної плати (3C3) склав 16,11% ((17 482,87 грн / 15 057,09 грн) х 100% 100%).
Коефіцієнт індексації у 2026 році складає: К= (8,0%+ 16,11%) Ч 50% /100% +1= 1,121; саме такий коефіцієнт індексації затверджений у пункті 1 постанови № 236.
Таким чином, відповідно до приписів статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у 2025 році коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, становить 1,121.
Колегія суддів зауважує, що Закон №1058-IV не передбачає випадків пониження коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії та не уповноважує Кабінет Міністрів України на визначення розміру такого зменшеного (пониженого) коефіцієнта.
З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що пенсія позивача з 01.03.2026 має підвищуватися згідно з пунктом 1 постанови № 236. При цьому приписи пункту 6 постанови № 236 в частині визначення коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, для цілей індексації пенсій, призначених у 2021-2024 роках, не відповідають положенням частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, а тому не підлягають застосуванню.
Відповідно, здійснення відповідачем перерахунку (індексації) пенсії позивачу у 2026 році із застосуванням визначеного п.6 Постанови №209 коефіцієнту збільшення 1,0345 є протиправним.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо передчасності вимог позивача в частині здійснення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,121, адже обставини порушення ГУПФУ в Полтавській області прав позивача під час здійснення перерахунку пенсії у зв`язку з її індексацією з 01.03.2026 існували на момент звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом та підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами. 
Як установлено частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Згідно з Рішенням ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.
З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в оскаржуваній частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій ГУПФУ в Полтавській області щодо проведення індексації пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2026 з урахуванням показника середньої заробітної плати 13266,50 грн (12236,71 грн. х 1,0345 х 1,048) та зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області здійснити з 01.03.2026 індексацію пенсії ОСОБА_1 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який врахований для обчислення пенсії, у розмірі 12236,71 грн, на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,0796, 1,115, 1,121, та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2026, за вирахуванням фактично сплачених сум.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Беручи до уваги викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позову. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 по справі № 440/2564/26 - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Ухвалити в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення індексації пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2026 з урахуванням показника середньої заробітної плати 13266,50 грн (12236,71 грн. х 1,0345 х 1,048).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.03.2026 індексацію пенсії ОСОБА_1 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який врахований для обчислення пенсії, у розмірі 12236,71 грн, на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,0796, 1,115, 1,121, та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2026, за вирахуванням фактично сплачених сум. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя | | С.П. Жигилій
Судді | | Я.М. Макаренко   Т.С. Перцова