ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 932/17108/25
2/0187/625/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" липня 2026 р. 
Петриківський районний суд Дніпропетровської області
у складі головуючого судді Соловйова І.М.,
за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,
розглянувши в селищі Петриківка в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС»
до ОСОБА_1 ,
про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
14.05.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області на підставі ухвали Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 7866340 від 07.05.2024 в загальному розмірі 43 050,00 грн.
Також позивач просить стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
Позовна заява подана представником, адвокатом Руденко Костянтином Васильовичем (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №18 від 23.10.2028), який діє на підставі довіреності від 26.02.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.05.2024 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено ДОГОВІР № 7866340 про надання споживчого кредиту. Даний договір укладений в електронні формі і підписаний за допомогою одноразового електронного індетифікатора. Сума кредиту 14000,00 грн, строк кредиту 360 днів. 24.12.2024 між ТОВ «ФК«УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», укладено Договір факторингу 24.12/24Ф, і відповідно до якого до ТОВ «ФК«УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуто права вимоги до Відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 43.50,00 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 14000,00 грн., заборгованість за відсотками становить 22500,00 грн. та заборгованість по штрафах 7000,00 грн. Однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку банк і просить стягнути.
Ухвалою суду від 19.05.2026 позовна заява залишена без руху, яку позивач виконав.
Ухвалою суду від 22.05.2026 відкрито провадження у справі та витребувано докази, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
10.07.2026 надійшла витребувана інформація від АТ «А-БАНК»».
Ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав в електронному кабінеті 26.05.2026 про, що свідчить довідка про доставку електронного документу.
Також ухвалу направлено на офіційну адресу відповідача, яка 17.06.2026 повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Окрім цього, судом здійснено направлення документів на електрону пошту відповідача, зазначену в договорі про надання кредиту, які відповідно до довідки про доставку електронного документа отримані відповідачем 25.05.2026.
Суд зазначає, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюються, зокрема, з метою створення умов для реалізації прав особи, ведення офіційного листування та здійснення інших видів комунікації з нею (частина перша статті 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»).
Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою нею суду.
З аналізу пунктів 81-83, 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, убачається, що у разі відсутності адресата або відмови від отримання поштові відправлення повертаються оператором поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою.
Водночас до повноважень суду не належить встановлення фактичного місцезнаходження учасників судового процесу на час вчинення процесуальних дій. Повернуті органами поштового зв`язку повідомлення з відмітками «за закінченням строку зберігання», «адресат вибув» або «адресат відсутній за вказаною адресою» є належними доказами виконання судом обов`язку щодо належного повідомлення сторін.
З огляду на те, що судом ужито всіх передбачених законом заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, відповідач вважається таким, що повідомлений про судове засідання належним чином.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву не скористався, суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до частини восьмої статті 178 та частини другої статті 191 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 626, 628, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов.
Судом встановлено, що відповідно до договору № 7866340 від 07.05.2024 про надання споживчого кредиту, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем, товариство надало споживачу кредит у гривні в загальній сумі 14 000,00 грн на строк 360 днів.
Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору встановлено, що стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день.
Згідно п. 1.5.2 кредитного договору знижена процентна ставка 0,60 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 22.05.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Відповідно п. 1.8. кредитного договору загальні витрати на дату укладення Договору складають: 1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 75600,00 грн. 1.8.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 73710,00 грн
Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток № 1 до договору № 7866340) встановлено, що відповідач повинен здійснити 24 платежів по погашенню заборгованості по кредиту.
Відповідно до п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , емітовану на ім`я відповідача, було зараховано кошти в загальній сумі 14 000,00 грн.
Відповідно до інформації наданої АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 на яку 07.05.2024 було здійснено зарахування грошових коштів в сумі 14000,00 грн. Фінансовий номер на який відправляється інформація – 380630612492.
Згідно п. 4.4. Договору передбачено, що у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Порядок повернення кредиту та сплати процентів визначено у розділі 5 Договору, згідно з яким платежі здійснюються відповідно до Графіка платежів. Сплата заборгованості після спливу дати платежу призводить до прострочення і є підставою виникнення у Позичальника додаткових обов`язків щодо сплати штрафів, згідно розділу 6 Договору. Зокрема, п. 6.4.1 та п. 6.4.2 Договору встановлено штраф у розмірі 420,00 гривень на 4-й день прострочення та 140,00 гривень за кожен наступний день прострочення.
Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (A3700), відповідно до п. 9.6 Кредитного договору
Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 639 ЦК України, електронний договір, підписаний за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
24.12.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Кредитор) та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛФІНАНС» (далі по тексту - Новий кредитор, Позивач), укладено Договір факторингу № 24.12/24-Ф від 24.12.2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №7866340 про надання споживчого кредиту від 07.05.2024 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 24.12/24-Ф від «24» грудня 2024 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором № 7866340 у розмірі 43 050,00 грн, з яких 14000,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 22 050,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 7 000,00 грн - сума заборгованості і за штрафами. Відповідно до даного реєстру заборгованість нарахована за 201 днів.
Судом встановлено, що перехід права вимоги відбувся на підставі закону та договору, що свідчить про наявність у позивача права вимоги.
Щодо переходу права грошової вимоги за кредитним договором суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Порядок та умови переходу права грошової вимоги до фактора також врегульовано положеннями ст. 1077, 1078, 1082 ЦК України, за якими виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє його від обов`язку перед первісним кредитором.
Судом встановлено, що пунктом 4.1.3. кредитного договору передбачено право кредитодавця укладати договори щодо відступлення права вимоги або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача. Можливість відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит також прямо передбачена ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування».
Позивач є фінансовою установою, що має право надавати послуги з факторингу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 18 вказаного Закону.
Стосовно відсутності згоди боржника на заміну кредитора суд зазначає, що згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки умови кредитного договору прямо дозволяють відступлення права вимоги, позивач правомірно набув статусу кредитора.
Суд наголошує, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку виконання зобов`язання за кредитним договором. Відсутність доказів отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги може свідчити лише про прострочення кредитора або впливати на визначення розміру заборгованості у разі здійснення оплати первісному кредитору, проте не є підставою для відмови у задоволенні позову новому кредитору. Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов`язання на користь первісного кредитора після 24.12.2024.
Враховуючи викладене, перехід права вимоги від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» відбувся на підставі закону та договору, оформлений належним правочином і підтверджений документально, що свідчить про наявність у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості.
Судом встановлено, що з моменту набуття права вимоги за кредитним договором позивач не здійснював будь-яких нарахувань штрафних санкцій по даному договору.
З матеріалів справи, а саме з реєстру боржників № 1 вбачається, що сума заборгованості за кредитним договором нарахована первісним кредитором в сумі 43 050,00 грн за 201 днів, що відповідає сумі позовних вимог позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
Проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить позивачу. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором за 201 днів
Щодо вимог про стягнення кредитної заборгованості суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд встановив, що первісний кредитор виконав зобов`язання та перерахував кошти на картковий рахунок відповідача. Виписка за рахунком підтверджує зарахування на картку № НОМЕР_2 грошових коштів в сумі 14000,00 грн, що відповідає пункту 2.1 кредитного договору.
Відповідач не надав доказів належного повернення кредиту. 
Відповідач отримав кошти, проте не повернув їх у визначений договором строк (до 02.05.2025). Тому вимога про стягнення 14000,00 грн заборгованості за тілом кредиту є законною та обґрунтованою.
Щодо вимог про стягнення заборгованості зі сплати процентів.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до розрахунку заборгованості сума заборгованості за відсотками становить 22050,00 грн.
Статтею 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023 доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 не більше 1,5%, а з 21.08.2024 не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з паспорту споживчого кредиту до договору №7866340 від 07.05.2024, відповідачу на споживчі потреби видано кредитні кошти в розмірі 14 000 грн.
Таким чином, на правовідносини, що виникли між сторонами по справі, поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості в частині процентів вбачається, що проценти в період з 07.05.2024 по 22.05.2024 по нараховано за зниженою процентною ставкою 0,60 % згідно п. 1.5.2 договору. Сума процентів за вказаний період становить 1260 грн, що відповідає п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Проценти нараховані в період з 23.05.2024 по 20.08.2024 в розмірі 18900,00 грн, також відповідають п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Щодо нарахування процентів за 21.08.2024 по 05.09.2024 в розмірі 3150 грн, то з поданого позивачем розрахунку вбачається, що такі проценти нараховані по ставці 1,5 %, що суперечить Прикінцевим та Перехідним положенням Закону України «Про споживче кредитування» згідно якого з 21.08.2024 денна ставка має бути не більше 1%. Тому, враховуючи наведене, за 21.08.2024 по 05.09.2024 розмір процентів становить: 140,00 грн (тіло кредиту) * 1% (ставка згідно ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування») * 15 (кількість днів в періоді) =2100,00 грн., однак враховуючи, що відповідачем 22.05.2024 було сплачено суму заборгованості по відсоткам в розмірі 1260.00 грн, тому загальна заборгованість по відсоткам становить 19215,00 грн.
Також, суд не погоджується з позивачем щодо стягнення з відповідача заборгованості за штрафами 7000,00 грн.
Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п. 6.4.4 Договору, 6.4.4. Штрафи нараховуються протягом строку наявності діючої простроченої заборгованості, згідно з встановленою шкалою штрафів, залежно від кількості днів прострочення. При наявності діючого прострочення за попередніми платежем(ми), що були визначені в Графіку платежів, виникнення додаткового прострочення за новим зобов`язанням (відповідним платежем, визначеним в Графіку платежів), не передбачає додаткового нарахування штрафу за новим зобов`язанням, і не перериває нарахування штрафів для діючого прострочення. Якщо протягом строку дії Договору Споживач повністю поверне прострочену заборгованість і знову через деякий час допустить прострочення платежу, по новому простроченню нарахування штрафів буде здійснюватися знову, враховуючи шкалу штрафів та кількість днів нового прострочення.
Водночас пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За матеріалами справи вбачається, що неустойка нарахована в період дії воєнного стану. 
Враховуючи вищевказані положення Закону, підстави для стягнення з відповідача штрафу відсутні.
Отже, позов є частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат.
Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову до суду у сумі 2 422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією №2984 від 25.08.2026.
Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (у даному випадку позов задоволено на 77%) таким чином наявні підстави для відшкодування позивачу витрат по сплаті судового збору в сумі 1865,25 грн.
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 10000 грн, суд виходить із такого.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: Договір №2/-0/2024 від 02.08.2024 про надання правничої допомоги; Акт приймання-передачі наданих послуг № 56; витяг з реєстру № 1 до Акту приймання-передачі наданих послуг № 56; платіжна інструкція № 2066 від 03.03.2025.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Таким чином, вказаними документами підтверджується, що дійсно позивачем були понесені витрата на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг, часом, витраченим на виконання робіт, та ціною позову.
Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума у розмірі 10 000,00 грн є необґрунтовано завищеною та неспівмірною. Даний спір є малозначним у розумінні ст. 19 ЦПК України, є типовим для справ про стягнення заборгованості за споживчими кредитами та не потребував вивчення складних правових питань чи значного обсягу доказів. Позовна заява має стандартний характер, а правовідносини врегульовані сталою судовою практикою.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суд не зобов`язаний присуджувати до стягнення повну суму, визначену в договорі, якщо вона є очевидно надмірною.
Враховуючи характер спору та обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн. Водночас, зважаючи на часткове задоволення позову, відшкодуванню підлягають витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 2 310,00 грн.
Інших витрат сторонами не заявлено.
Керуючись статтями 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» суму заборгованість за Договором № 7866340 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.05.2024 в розмірі 33 215,00 (тридцять три тисячі двісті п`ятнадцять гривень 00 копійок) гривень, з яких 14 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 215,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 865,25 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 310,00 гривень, а всього 4 175,25 (чотири тисячі сто сімдесят п`ять гривень 25 копійок) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» місцезнаходження 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела,4; код ЄДРПОУ 41915308.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .
Повне судове рішення складено 15.07.2026.

Суддя І.М. Соловйов