Справа № 452/701/26
Провадження № 2/455/532/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
10 вересня 2026 року м.Старий Самбір
Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Клімченка М.І.
секретаря судового засідання Шайди Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Старий Самбір цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Старосамбірська державна нотаріальна контора Львівської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
31.03.2026 до Старосамбірського районного суду Львівської області надійшла вищевказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в якому вона просить визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та визначити їй додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за законом. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_3 . Вона, ОСОБА_1 , є онукою спадкодавця по лінії матері ОСОБА_4 , яка загинула ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після похорону вона проставила пряме запитання відповідачці ОСОБА_2 щодо спадщини, на що відповідачка прямо відповіла, що існує заповіт подружжя. З огляду на зазначене, позивачка обґрунтовано вважала, що спадкування наразі не відбувається, підстав для звернення до нотаріуса у шестимісячний строк у неї не має та її право може виникнути лише після смерті другого члена подружжя. 19.02.2026 позивачці надійшов лист від Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області, в якому повідомляється, що спадкування відбувається за законом, шестимісячний строк був пропущений, а свідоцтво про право на спадщину буде видано ОСОБА_2 . Саме після отримання цього листа позивачці стало відомо про те, що її право на спадкування виникло з моменту смерті спадкодавця та, що воно було порушено, у зв`язку з пропуском строку. Таким чином, відповідачка повідомила їй неправдиву інформацію про існування заповіту з метою усунення позивачки від спадкування та прийняття спадщини у повному обсязі на себе. Отже, пропуск строку став наслідком об`єктивної помилки щодо моменту виникнення права позивачки на спадкування, а не результатом недбалості чи бездіяльності з її боку. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задовольнити.
17.04.2026 представником відповідачки подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, відповідачка вважає заявлену позивачкою вимогу безпідставною і необґрунтованою та просить відмовити у її задоволенні. Зазначає, що позивачка, достовірно знаючи про дату смерті свого дідуся, мала можливість з часу відкриття спадщини звернутись особисто до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, або у довільній формі направити поштою відповідного листа на адресу нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. ОСОБА_1 не скористалась своїм правом для прийняття спадщини після смерті дідуся, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не подала відповідну заяву до 09.06.2025, а тому пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини. Вважає, що позивачкою не вказано жодної поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини чи будь-яких труднощів, які підтверджені належними доказами.
Ухвалою судді від 02.04.2026 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 29.04.2026.
Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 29.04.2026 витребувано копію матеріалів спадкової справи №146/2025, заведеної після смерті ОСОБА_3 .
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 з`явилась, просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Наполягала на тому, що строк подачі заяви про прийняття спадщини пропущений нею через те, що відповідачка ввела її в оману. У зв`язку з наведеним просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті діда.
Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Бущак Р.Є. у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачкою не надано допустимих та належних доказів на підтвердження заявлених вимог.
Третя особа Старосамбірська державна нотаріальна контора Львівської області свого представника в судове засідання не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, в матеріалах справи є заява про розгляд справи без її участі.
Вислухавши позицію учасників процесу та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно статей 124, 129 Конституції України і частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Позивачка ОСОБА_1 є онукою спадкодавця ОСОБА_3 по лінії матері ОСОБА_5 , яка загинула ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 15.04.2005, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.03.2005, свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 20.11.2007 (а.с.7, 8, 9).
Згідно свідоцтва про смерть серії № НОМЕР_4 від 10.12.2024, виданого Старосамбірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у віці 74 роки, до дня смерті був зареєстрований та фактично проживав у АДРЕСА_1 (а.с.51).
Згідно довідки Стрільбицького старостинського округу виконавчого комітету Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області від 10.03.2026 №191 зазначено, що ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований у АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті ОСОБА_3 з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_3 (а.с.55).
З наданих, на ухвалу суду про витребування доказів, копій матеріалів спадкової справи №146/2025, заведеної після смерті ОСОБА_3 , встановлено, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом 07.05.2025 звернулася ОСОБА_2 , донька померлого ОСОБА_3 .
Іншими спадкоємцями є дружина померлого – ОСОБА_3 , дочка померлого ОСОБА_6 та внучка померлого ОСОБА_1 .
07.05.2025 до нотаріуса надійшла заява про відмову від спадщини від дружини померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно якої вона відмовляється від частки у спадщині за законом на користь дочки померлого ОСОБА_2 . 
У спадковому реєстрі інформація щодо складених заповітів чи спадкових договорів відсутня.
Листом завідувача Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області Т.Сюма від 12.02.2026 повідомлено ОСОБА_1 про те, що 07.05.2025 була заведена спадкова справа №146/2025 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у зв`язку з пропуском нею шестимісячного строку для прийняття спадщини повідомлено про видачу свідоцтва про право на спадщину дочці померлого – ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла. При цьому, нотаріусом роз`яснено право ОСОБА_1 звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у порядку, встановленому ЦПК України (а.с.106).
Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Спірні правовідносини виникли з приводу спадкування, які регулюються положеннями Книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України.
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).
Згідно з частиною 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.
У статті 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини.
Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина 2 статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина 3 статті 1272 ЦК України).
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.
Відповідачка ОСОБА_2 , як спадкоємиця першої черги після смерті ОСОБА_3 , звернулася до нотаріуса та прийняла спадщину.
Позивачка ОСОБА_1 у встановлений законом строк не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі справа № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) у висвітлено таку правову позицію: «Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 у справі № 766/14595/16, від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших. З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17.03.2021 у справі № 638/17145/17, від 22.03.2023 у справі № 361/8259/18 та багатьох інших. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (пункти 49-57).
Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною.
Отже, судом можуть бути визнані поважними причинами тільки ті, які свідчать, що у спадкоємця були реальні перешкоди для подання такої заяви.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 74 роки, до дня смерті був зареєстрований та фактично проживав у АДРЕСА_1 . Позивачка була присутня на похованні діда, а 10.12.2024 його смерть було зареєстровано державним органом. Відтак, у судовому засіданні було встановлено, що з цього часу позивачці достовірно було відомо про смерть діда та вона мала можливість вчинити необхідні дії для прийняття спадщини.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , який є батьком позивачки, пояснив, що був присутній на похоронах та чув про заповіт подружжя.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду пояснили, що буди на похоронах ОСОБА_3 , будь-якої розмови між позивачкою та відповідачкою відносно спадкування майна та заповіту подружжя не чули. 
Суд враховує, що позивачка, як на підставу пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, посилається на введення її в оману відповідачкою тим, що остання повідомила про заповіт подружжя батьків і звертатися до нотаріуса немає потреби. Однак, спадкоємець повинен проявляти розумну обачність і самостійно дбати про свої права. Посилання на те, що відповідачка обіцяла «вирішити все після смерті другого члена подружжя» або стверджувала про існування «заповіту подружжя», суд розцінює як юридичну необізнаність. Згідно зі сталою практикою Верховного Суду, незнання закону або роз`яснень інших осіб (навіть близьких) не є об`єктивними, непереборними та істотними перешкодами. Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з істотними перешкодами (наприклад, тривала тяжка хвороба, перебування у полоні, строкова служба в ЗСУ на передовій тощо). Суб`єктивні чинники — довіра до слів відповідачки, сімейні домовленості чи обіцянки — до цього переліку не належать.
Доказів наявності об`єктивних, непереборних перешкод для звернення до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк після смерті діда, із заявою про прийняття спадщини стороною позивачки — не надано.
У пункті 58 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 26.06.2024 в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) виснувано: «суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою».
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд зазначає, що згідно з процесуальним законом обов`язок доказування підстав позову (обставин) покладається на сторону, яка покликається на них як на підставу своїх вимог та заперечень, а їх недоведеність є підставою для відмови у позові.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, керуючись положеннями наведеного чинного законодавства, суд дійшов висновку про недоведеність вимог позивачки, оскільки вона не надала суду належних та допустимих доказів відсутності можливості подати заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини після смерті діда ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що органом місцевого самоврядування 10.12.2024 складено відповідний актовий запис, зокрема доказів того, що неподання до нотаріальної контори такої заяви у цей період було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для них, що є наслідком відмови у задоволені заявлених позовних вимог.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові – на позивача.
Враховуючи результат вирішення спору (відмову у позові), відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачкою, не відшкодовуються.
На підставі викладеного та керуючись статтями 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265. 273, 354, 355 ЦПК України, суд, 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Старосамбірська державна нотаріальна контора Львівської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Повний текст судового рішення складено 10.09.2026.

Суддя         М.І. Клімченко