Справа № 496/3648/24
Провадження № 2/496/376/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року Біляївський районний суд Одеської області у складі: 
головуючої – судді Портної О.П.,
за участю: 
секретаря – Рябової А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом: Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», код ЄДРПОУ 00100227, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, Київська область, індекс 01032, до
відповідачки:  ОСОБА_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна Агрофірма «Маяки», код ЄДРПОУ 05528881, юридична адреса: вул. Преображенська, буд. 24, с. Маяки Одеський район Одеська область, індекс 67654,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне підприємство «Проектний інститут «Укрспецзем», код ЄДРПОУ 34661067, місцезнаходження: вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 157, каб. № 14, м. Черкаси, Черкаська область, індекс 18003,
вимоги позивача: про встановлення права постійного земельного сервітуту,
позивач – будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі,
відповідачка – будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила,
представник відповідача – будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив,
представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність -
В С Т А Н О В И В:
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.
1. 28.05.2024 року Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі – позивач та/або ПрАТ «НЕК «Укренерго», Сервітуарій), в особі представника, звернулося з позовом до  ОСОБА_1 (далі – відповідачка та/або власник) та Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна Агрофірма «Маяки» (далі – відповіда та/або землекористувач), із залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватного підприємства «Проектний інститут «Укрспецзем» (далі – третя особа та/або ПП «Проектний інститут «Укрспецзем»), з вимогами встановити за позивачем (Сервітуарієм) право постійного, безоплатного земельного сервітуту (для експлуатації повітряної лінії (ПЛ) 330 кВ Новоодеська-Арциз) стосовно частини земельної ділянки площею 0,0314 гектарів, що розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, Маяківська сільська рада, кадастровий номер 5121083900:01:001:0093, та належить відповідачці, а також стягнути з відповідачів судові витрати.
2. Свої вимоги мотивує тим, що ПрАТ «НЕК «Укренерго» входить до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави згідно з постановою КМ України від 18.03.2020 року № 221 «Про внесення змін до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави». Відповідно до п. 55 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії», позивач виконує функції оператора системи передачі – юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії. На виконання Розпорядження КМУ № 1581-р, Доручення Прем`єр-міністра України від 14.06.2023 року № 17579/1/1-23 та з метою реалізації заходів для забезпечення більш надійної роботи Об`єднаної енергетичної системи України, створення умов підвищення надійності енергосистеми її системоутворюючих повітряних ліній (надалі - ПЛ), які забезпечують транзит електроенергії НЕК Укренерго здійснюється реалізація проекту «Будівництво повітряної лінії 330 кВ «Новоодеська-Арциз». Маршрут ПЛ 330 кВ «Новоодеська – Арциз» проходить через земельні ділянки з кадастровими номерами 5121083900:01:001:0139 (опора № 41) та 5121083900:01:001:0141 (опора № 42), які надані позивачу в постійне користування на підставі рішень Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області від 04.08.2022 року за № 36/11-VІІ та від 09.11.2022 року за № 36/10-VІІІ, та проходить через земельну ділянку з кадастровим номером 5121083900:01:001:0093 загальною площею 4,6823 гектарів, яка належить ОСОБА_1 . 
З метою забезпечення дотримання прав землевласника, відповідно до вимог ст. 55-1 Закону України «Про землеустрій», позивачем за власний рахунок була розроблена відповідна землевпорядна документація та підготовлені проекти договорів про встановлення земельних сервітутів. Так, у кадастровому плані земельної ділянки з кадастровим номером 5121083900:01:001:0093 до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки на яку поширюється право земельного сервітуту, розробленої третьою особою, визначено частину земельної ділянки на яку позивач просить встановити сервітут, його розмір, метраж та межі земельної ділянки відповідачки. Специфіка технології робіт щодо будівництва ПЛ 330 кВ «Новоодеська – Арциз» та подальшої її експлуатації передбачає, що для натягування проводів між двома опорами, їх потрібно розкласти між ними і підняти вверх. Отже неможливо розкласти між двома опорами проводи так, щоб оминути земельну ділянку відповідача, оскільки ширина смуги вздовж осі траси, яка необхідна для проведення будівельно-монтажних робіт і експлуатації визначена згідно з ДБН В.2.5-16-99. Позивач, 07.08.2023 року, цінним листом з описом вкладення, направив відповідачці пропозицію про укладення договору сервітуту з додатками до нього. Також у видані «Чорноморські Новини» від 07.12.2023 року № 50 опубліковано оголошення – Пропозиція про укладення договорів про встановлення земельних сервітутів. На час звернення до суду позивач не отримав від відповідачки згоди щодо укладення Договорів сервітуту. Оскільки проходження ПЛ 330 кВ «Новоодеська-Арциз» запроектовано через земельну ділянку відповідачки, виникає необхідність правового вирішення питання, щодо обмеженого користування частиною чужої земельної ділянки шляхом встановлення земельного сервітуту для експлуатації ПЛ.
3. Відповідачка відзив на позов не надала.
4. 05.08.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, яким просив у задоволенні позовних вимог, в частині пред`явлення їх до відповідача, відмовити. В обґрунтування зазначив, що предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідачки про встановлення земельного сервітуту, а об`єктом спірних правовідносини (предметом спору) - належна відповідачці на праві власності земельна ділянка, яка, у свою чергу, передана у строкову оренду ТОВ «ВКА «Маяки». Таким чином, враховуючи предмет спору, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачкою (землевласницею), зазначені обставини вказують на те, що рішення суду у цій справі тільки може вплинути на права або обов`язки ТОВ «ВКА «Маяки» (орендаря спірної земельної ділянки) щодо однієї зі сторін спору, оскільки така особа не виступає стороною угоди про встановлення земельного сервітуту, а отже, й суб`єктом спірних правовідносин. Таким чином питання про права та обов`язки ТОВ «ВКА «Маяки» безпосередньо не вирішується, тому вона може приймати участь у розгляді справи як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, а не як співвідповідач. (а.с. 132-136)
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
5. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. (а.с. 130)
6. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 190)
7. 10.12.2024 року представник відповідача подав до суду заяву, якою повідомив, що відповідачка перебуває за кордоном та долучив до неї копію заяви відповідачки, якою остання просить призначити розгляд справи поза межами військового стану, але з огляду на те, що Суд позбавлений можливості ідентифікувати особу, яка підписала вказану заяву, вона не приймається до розгляду. (зворотній а.с. 152)
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
8. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2024 року цивільна справа № 496/3648/24 була передана до провадження головуючій судді Трушиній О.І. (а.с. 119)
9. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10.06.2024 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, з викликом сторін та проведенням підготовчого провадження. Окрім того, відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 122-123)
10. У зв`язку з поданням заяви про відставку та звільненням ОСОБА_2 з посади судді Біляївського районного суду Одеської області, Розпорядженням керівника апарату суду Доня С.С. № 210 від 28.01.2025 року, призначений повторний автоматизований розподіл судових справ. (а.с. 155)
11. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2025 року цивільна справа № 496/3648/24 була передана до провадження головуючому судді Дранікову С.М. (а.с. 156)
12. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 29.01.2025 року цивільна справа прийнята до провадження судді Дранікова С.М. (а.с. 157)
13. У зв`язку з поданням заяви про відставку та звільненням ОСОБА_3 з посади судді Біляївського районного суду Одеської області, Розпорядженням в.о. керівника апарату суду Цапок Н.В. № 434 від 09.06.2025 року, призначений повторний автоматизований розподіл судових справ. (а.с. 166)
14. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2025 року цивільна справа № 496/3648/24 була передана до провадження головуючій судді Портній О.П. (а.с. 167)
15. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25.06.2025 року цивільна справа прийнята до провадження судді Портної О.П. (а.с. 168-169)
16. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10.03.2026 року підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 187)
17. Відповідачка, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
18. Оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України – шляхом направлення рекомендованих поштових відправлень з повідомленням про вручення, одні з яких були вручені «особисто» 19.07.2024 року (а.с. 128) та 19.07.2025 року (а.с. 173), а інші повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній» (а.с. 144, 164, 165, 180), а також розміщення оголошень на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області в мережі Інтернет (а.с. 183, 188), в судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.
19. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
20. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «адресат відмовився» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).
21. Верховний Суд у своїй Постанові від 29.04.2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
22. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин.
23. Судом встановлено, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1581-р від 16.12.2020 року затверджено перелік пріоритетних для держави інвестиційних проектів до 2023 року. (а.с. 61, 62-67)
24. Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації № 375/А-2022 від 30.06.2022 року «Про погодження місця розташування об`єктів», погоджено НЕК «Укренерго» місце розташування об`єкта «Нове будівництво ПЛ 330 кВ Новоодеська – Арциз», з використанням траси ПЛ 110 кВ із її перевлаштуванням у двоколову ЛЕП, на території Одеського та Білгород – Дністровського районів Одеської області. (а.с. 68)
25. На земельну ділянку площею 0,0303 гектарів, кадастровий номер 5121083900:01:001:0141, яка належить Маяківській сільській раді Одеського району Одеської області, 31.08.2022 року за ПрАТ «НЕК «УКЕНЕРГО» було встановлене право постійного користування, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 308873350 від 02.09.2022 року. (а.с. 73-74)
26. На земельну ділянку площею 0,0095 гектарів, кадастровий номер 5121083900:01:001:0139, яка належить Маяківській сільській раді Одеського району Одеської області, за ПрАТ «НЕК «УКЕНЕРГО» встановлене право постійного користування земельною ділянкою, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 308874244 від 02.09.2022 року. (а.с. 75-76)
27. Земельна ділянка площею 4,6823 гектарів, кадастровий номер 5121083900:01:001:0093, належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02.02.2022 року Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрованого в реєстрі № 2-263, право власності за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.02.2022 року, номер відомостей про речове право: 46474769, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 317968951210. (а.с. 77-78)
28. ПрАТ «НЕК «Укренерго» розроблено Проект «Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз, Одеська область (інв. № новий). ІІ черга. Том 7. Книга 2. Розтановка опор 1868-332-26-ПЛТ. (а.с. 79-103)
29. В додатках до Проекту схематично зображено проходження ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз. (а.с. 80)
30. Додатком до Технічної документації із землеустрою є кадастровий план земельної ділянки із зазначенням меж частини земельної ділянки. З графічного зображення земельної ділянки площею 4,6823 гектарів, кадастровий номер 5121083900:01:001:0093, вбачається частина земельної ділянки площею 0,0314 гектарів, на яку поширюється право сервітуту - право прокладення та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій. (а.с. 94)
31. З копії плану земельної ділянки із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту за адресою: Одеська область, Одеський район, Маяківська сільська рада, кадастровий номер 5121083900:01:001:0093, загальною площею 4,6823 гектарів, площею земельного сервітуту 0,0314 гектарів, вбачається що земельна ділянка, щодо якої позивач просить встановити постійний, безоплатний земельний сервітут має використовуватися для проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва та експлуатації ПЛ. (а.с. 115-116)
32. ПрАТ «НЕК «Укренерго» направило на адресу ОСОБА_1 . Пропозицію про укладення договорів сервітуту з додатками. (а.с. 104-105, 106)
V. Оцінка Суду.
33. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містяться у ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).
34. Статтею 98 Земельного кодексу України (надалі – ЗК України) визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
35. За змістом ст.ст. 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.
36. Відповідно до ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; в-3) право на користування земельною ділянкою для потреб геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислової розробки родовищ) загальнодержавного та місцевого значення та (або) для видобування корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення з правом будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності, за умови що при цьому не порушуються права землевласника, передбачені ст. 98 цього Кодексу; в-4) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; в-5) право на розгортання, експлуатацію електронних комунікаційних мереж; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; г-1) право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; ж-1) право на будівництво та проходження інженерних, кабельних, трубопровідних мереж, необхідних для повноцінного функціонування індустріальних парків; ж-2) право на будівництво, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій; ж-3) право розміщення (без здійснення капітального будівництва) об`єктів рекреаційної інфраструктури, а також інженерної інфраструктури, необхідної для їх функціонування та обслуговування; з) інші земельні сервітути.
37. Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно (ст. 100 ЗК України).
38. Частина 1 ст. 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій).
39. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
40. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.
41. Згідно із ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном і може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом, рішення суду.
42. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном.
43. Статтею 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.
44. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22-2 постанови від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені ст. 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.
45. Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання своєї власності неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому необхідно довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити будь-яким іншим способом.
46. Тлумачення цих норм свідчить про те, що умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб. Отже, передумовою звернення до суду за встановленням сервітуту повинен бути доказ вчинення дій зацікавленою особою щодо встановлення сервітуту та недосягнення про це згоди із власником ділянки, щодо якої планується встановити сервітут. Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), то у суду немає підстав для задоволення відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у позивача права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 08.12.2021 року у справі № 686/18456/18 (провадження № 61-18819св20) та від 12.04.2022 року у справі № 306/612/20 (провадження № 61-14169св21).
47. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати: що правове регулювання дій щодо встановлення сервітуту має здійснюватися виключно між власником (володільцем) земельної ділянки та особою, яка має намір нею користуватися, а тому необхідно визначити суб`єктний склад спірних правовідносин відповідно до ч. 2 ст. 402, ч. 2 ст. 404 ЦК України (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 01.11.2018 року у справі № 642/3165/17 (провадження № 61-14776св18); що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задоволення такої потреби в інший спосіб, тобто якщо власник земельної ділянки відмовляється укласти угоду про встановлення земельного сервітуту або сторони не можуть дійти згоди про його умови (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 351/1146/16-ц, провадження № 61-16854св18).
48. Особливості встановлення земельних сервітутів для розміщення об`єктів енергетики та передачі електроенергії передбачені Законом України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів».
49. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 16 цього Закону, підприємства, які будують чи експлуатують об`єкти енергетики та передачі електричної енергії, мають право використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту з власником чи користувачем земельної ділянки для розміщення об`єктів, зазначених у частинах другій, четвертій цієї статті, на праві постійних або строкових земельних сервітутів. Постійні земельні сервітути можуть встановлюватися для розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів, пристроїв і споруд. Строкові земельні сервітути можуть встановлюватися на період будівництва чи проведення планових ремонтних робіт об`єктів передачі електричної енергії. Постійні або строкові земельні сервітути можуть встановлюватися для: будівництва, реконструкції, капітального ремонту, розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв; проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва і експлуатації ліній електропередачі; розміщення на земельній ділянці інформаційних щитів, попереджувальних знаків, які стосуються будівництва та експлуатації ліній електропередачі; проведення вишукувальних, дослідних та інших робіт для будівництва ліній електропередачі. Земельні сервітути щодо права будівництва та обслуговування об`єктів передачі електричної енергії встановлюються на підставі договору про встановлення земельного сервітуту між експлуатуючим підприємством та власниками чи постійними користувачами земельних ділянок, укладеному в порядку, встановленому ЦК України.
50. Строк дії земельного сервітуту визначається у договорі про встановлення земельного сервітуту. У договорі про встановлення земельного сервітуту для розміщення об`єктів енергетики та передачі електричної енергії зазначаються: зміст земельного сервітуту, кадастровий номер земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут (за наявності), площа земельної ділянки, на яку поширюється дія земельного сервітуту, дані про земельну ділянку, на якій встановлюється земельний сервітут (ч.ч. 7, 8 ст. 16 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»).
51. У разі якщо встановлення земельного сервітуту призводить до неможливості використання земельної ділянки (її частини), власник чи користувач земельної ділянки має право вимагати вилучення (викупу) земельної ділянки (її частини) для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а орендар такої ділянки має право вимагати розірвання договору оренди земельної ділянки (ч. 12 ст. 16 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»).
52. Отже, зазначена норма передбачає підстави виникнення земельних сервітутів для розміщення та обслуговування об`єктів енергетики; види сервітутів (постійний, строковий); його зміст, який має відповідати Типовій формі договору про встановлення земельного сервітуту; наслідки недосягнення згоди та неможливості використання земельної ділянки за цільовим призначенням.
53. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
54. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
55. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
56. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
57. У ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
58. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
59. Однією з основних ознак сервітуту, який підлягає встановленню за рішенням суду, є неможливість задоволення інтересів у будь-який інший спосіб у ситуації, коли власник і потенційний сервітуарій не можуть досягнути згоди щодо встановлення сервітуту або способу його здійснення, плати тощо. Умовою встановлення сервітуту у такий спосіб є те, що позивач має довести у суді, що нормальне функціонування його господарства чи задоволення його інтересів при використанні свого майна неможливе без встановлення сервітуту. Правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.05.2019 року по справі № 348/1992/16-ц, провадження № 61-45579св18 (ЄДРСРУ № 81952852).
60. Отже, позивач просить встановити за ним право на безоплатний постійний сервітут, на частину земельної ділянки площею 0,0314 гектарів, з загальної площі земельної ділянки 4,6823 гектарів, кадастровий номер 5121083900:01:001:0093. Зі схематичного плану (а.с. 116) вбачається, що вказаним сервітутом позивач має намір задовольнити свої потреби, а саме для проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва та експлуатації ПЛ.
61. Але, суд звертає увагу на те, що власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення земельних сервітутів, перелік окремих видів яких наведено у ст. 99 ЗК України, зокрема, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Надані позивачем графічні матеріали підтверджують розташування частини земельної ділянки в межах запроєктованої траси лінії електропередачі, однак самі по собі не доводять неможливості будівництва, експлуатації та обслуговування об`єкта іншим, менш обтяжливим для власника і землекористувача способом. Позивачем не подано належних технічних розрахунків, висновків спеціалістів чи інших доказів щодо відсутності альтернативного маршруту доступу, необхідної періодичності користування ділянкою та обґрунтованості саме заявленої площі сервітуту.
62. Підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої заінтересованої особи, у тому числі й у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Аналогічний висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 21.02.2024 року у справі № 910/6925/22.
63. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
654 У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
65. Верховний Суд неодноразово наголошував, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 року у справі № 910/4994/18, постанови Верховного Суду від 10.07.2024 року у справі № 914/1574/23, від 02.07.2024 року у справі № 910/12295/23, від 14.05.2024 року у справі № 910/4437/23).
66. Отже, позивач не довів підстав позову про встановлення земельного сервітуту відповідно до вимог ст.ст. 99, 100 ЗК України та ст. 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів». Будь – яких заяв та клопотань від сторони позивача про витребування доказів, проведення експертизи тощо, до суду не надходило.
67. Таким чином, суд дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надав їм належну оцінку, визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
68. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при поданні позову відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 11, 15-16, 401-404 Цивільного кодексу України, ст.ст. 98-100 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 131, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

У Х В А Л И В:
1. У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до  ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна Агрофірма «Маяки», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне підприємство «Проектний інститут «Укрспецзем», про встановлення права постійного земельного сервітуту – відмовити.
2. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
4. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
5. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
6. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
7. Повний текст рішення складено 24.06.2026 року.

Суддя О.П. Портна