1	Справа № 335/5257/25  1-кп/335/406/2026 	

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року м. Запоріжжя 
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ), обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025082060000371 від 25.03.2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця, солдата в/ч НОМЕР_1 , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 
- 01.07.2016 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 14.05.2019 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання з урахуванням вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.07.2016 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Звільнений 14.05.2024 року із Біленьківської виправної колонії Запорізької області по відбуттю покарання; 
- 05.05.2026 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.4 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна,
- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що Указами Президента України на всій території України з 24.02.2022 введено військовий стан, на період дії якого впроваджено ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану, будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, на шлях виправлення і перевиховання не став та скоїв новий корисливий злочин за наступних обставин: 
25.03.2025 року близько 08:05 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в якості гостя в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , запримітив в одній із кімнат на стільці золоті сережки вагою 5 грам, 585 проби з камінцями феоніту, які належать потерпілій ОСОБА_6 .
В подальшому, ОСОБА_5 скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 перебуває в іншій кімнаті, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, з стільця викрав зазначені золоті сережки, вартість яких відповідно до висновку експерта складає 13 434 гривень 20 копійок. 
Після чого ОСОБА_5 покинув приміщення квартири з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому йому обвинуваченні за фактом викрадення майна визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював, зазначив, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. 
Пояснив, що дійсно 25.03.2025 року перебуваючи в якості гостя в приміщенні квартири АДРЕСА_2 ,  скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 перебуває в іншій кімнаті, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, викрав зазначені золоті сережки, належні потерпілій ОСОБА_6 , після чого покинув приміщення квартири з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд.
З обсягом та вартістю викраденого майна, викладеному в обвинувальному акті, згоден. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку. 
Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
При визначенні ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання”, враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, особу обвинуваченого, який повністю визнав провину і розкаявся в скоєному, не працює, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, відповідно до довідки КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР на обліку у лікаря нарколога і лікаря психіатра не перебуває. Згідно медичної документації з 2013 по 2016 неодноразово оглядався лікарем-психіатром. Діагноз: несоціалізований розлад поведінки та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. 
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою провину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено. 
З огляду наявність судимостей підстав для застосування до обвинуваченого при призначенні покарання ст.69, 75 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції його від суспільства. 
Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Потерпілою ОСОБА_6 подано цивільний позов до ОСОБА_5 , в якому остання просить стягнути з ОСОБА_5 на її користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 15 500 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 позов підтримала та наполягала на його задоволенні з підстав зазначених у позові.
Обвинувачений ОСОБА_5 позов визнав повністю і проти його задоволення не заперечував. 
У судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченого у заподіянні майнової та моральної шкоди потерпілій доведена повністю.
Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15 500 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.
Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі статей 71, 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2026 року та остаточно призначити  ОСОБА_5  покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацію майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня фактичного затримання, тобто 15.04.2025 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 15.04.2025 року по день набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025082060000371 від 25.03.2025 року - не обирався. 
Судові витрати – відсутні
Речові докази: фотографію на якій зображено золоту сережку 585 проби вагою 5 грам, камінцями фіаніту – залишити в матеріалах справи; мікрочастини з поверхні крісла, кришку p мобільного телефону мобільного телефону Nokia – знищити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 – задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15 500 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1