ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/2200/26
16 вересня 2026 року | м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду через представника адвоката Сабатюк Наталію Петрівну надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , що оформлене протоколом №23 від 16.03.2026 року щодо скасування ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 10 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”;
зобов`язати Комісію з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 10 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до військово-облікового документа “Резерв +”, сформованого станом на 10.03.2026, йому за попередньо поданою заявою надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.10 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як опікуну особи, визнаної недієздатною.
Проте згідно повідомлення від 17.03.2026 №1840 Комісія протоколом №23 від 16.03.2026 скасувала позивачу відстрочку, оскільки закінчився строк дії судового рішення про визнання особи недієздатною.
Позивач вважає протиправним вказане рішення відповідача, оскільки рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі №607/3560/14-ц від 27.07.2015 року, яким ОСОБА_2 визнано недієздатною, а опікуном призначено ОСОБА_1 , є й надалі чинним.
Ухвалою суду від 13.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Цією ж ухвалою суду залучено до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зобов`язано Комісію з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 надати суду у строк для подання відзиву докази, що стосуються предмету спору, у тому числі належним чином засвідчену копію рішення, оформленого протоколом від 16.03.2026 №23 про скасування ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, а також належним чином засвідчені копії всіх документів, що стали підставою для його прийняття.
26.05.2026 до суду надійшло клопотання ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву з підстав значного обсягу навантаження та відсутності можливості своєчасного опрацювання всіх матеріалів, що надходять на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 .
26.05.2026 від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяву.
Вирішуючи питання щодо продовження (поновлення) процесуального строку для подання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд зазначає наступне.
Згідно частин п`ятої, шостої статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Статтею 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Як слідує з матеріалів справи, в ухвалі від 13.04.2026 про відкриття провадження у справі судом встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 
Копія вказаної ухвали доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_3 13.04.2026, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа. (арк. справи 26, 27)
Таким чином, встановлений судом процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву закінчився 28.04.2026. 
Відзив на позовну заяву подано відповідачем 26.05.2026, тобто з пропуском встановленого судом строку.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для поновлення пропущеного відповідачем строку для подання відзиву на позовну заяву суд враховує, що відзив є різновидом заяв по суті справи, подання якого є правом учасника справи (частини 2, 4 статті 159 КАС України), та в якому відповідач, як правило, викладає свої заперечення щодо позову із посиланням на відповідні докази та норми права.
Тобто по своїй суті відзив - це інструмент доведення відповідачем до суду своєї позиції (доводів, заперечень, спростувань) щодо суті спірних правовідносин та предмету спору, а у межах справи, розгляд якої здійснюється у письмовому провадження за відсутності сторін, - це фактично єдина можливість викласти свої аргументи щодо позовної заяви.
Суд зважає, що право кожною сторони бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України й статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа могла скористатись своїм правом висловити свою позицію щодо позову.
Отже, права на доступ до суду, на змагальний розгляд і на ефективний засіб захисту права є основоположними правами осіб, які гарантуються Конвенцією. Попри свою важливість, цілі досягнення ефективності та прискорення здійснення судочинства не виправдовують порушення цих прав.
У даному випадку суд враховує, що оскільки наразі в державі триває воєнний стан і відповідач виконує першочергові завдання щодо проведення мобілізації, метою яких є забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, а тому пропуск процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву в цьому випадку можливо визнати таким, що відбувся з поважних причин.
За вказаних обставин обмеження відповідача у праві подання відзиву на позовну заяву не буде відповідати загальним засадам справедливого судового розгляду.
Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги, що розгляд цієї справи не є завершеним, суд з метою всебічного, повного і об`єктивного її розгляду вважає за необхідне клопотання ІНФОРМАЦІЯ_4 задовольнити та поновити останньому строк для надання відзиву на позовну заяву.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 16 березня 2026 року комісією з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_5 прийнято рішення стосовно позивача про скасування раніше наданої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Причина скасування: згідно з ч. 6 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною не може перевищувати двох років. З огляду на викладене, за позицією відповідача, статус недієздатності потребує регулярного перегляду та підтвердження, тобто суд не може винести рішення про недієздатність "назавжди", оскільки завжди має бути встановлений конкретний строк, який обмежений законом і становить максимум два роки. Це зроблено для того, щоб регулярно перевіряти, чи не покращився стан здоров`я особи і чи не зникли підстави для недієздатності; суд, враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи, встановлює строк (наприклад, 1 рік або 2 роки), який він вважає достатнім для необхідного лікування або догляду; якщо по завершенню строку (наприклад, через 2 роки) особа залишається недієздатною, опікун або орган опіки мають подати нове клопотання про продовження строку; якщо клопотання про продовження не було подано, дія рішення автоматично припиняється, і особа вважається дієздатною (якщо не було іншого рішення суду). Про прийняте рішення позивача проінформовано листом ІНФОРМАЦІЯ_3 у виді повідомлення від 17.03.2026 № 1840.
27.05.2026 представником ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання вимог ухвали суду від 13.04.2026 надано копію рішення, оформленого протоколом від 16.03.2026 №23 про скасування ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.
Інших заяв, у тому числі по суті справи, до суду не надходило.
Надаючи правову оцінку доводам, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та встановивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідивши подані сторонами докази у взаємозв`язку з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд встановив наступне.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2015 року у справі №607/3560/14-ц визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено опікуна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Згідно відмітки на копії вказаного судового рішення, засвідченої підписом судді, рішення суду вступило в законну силу та не оскаржувалось. (арк. справи 17)
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин України, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відомостями військово-облікового документу, сформованого у Резерв+ станом на 10.03.2026. (арк. справи 14, зворот)
Згідно відомостей цього ж військово – облікового документу, сформованого через застосунок Резерв+ станом на 10.03.2026, ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу на підставі пункту 10 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, як опікуну недієздатної особи, до завершення мобілізації.
16.03.2026 Комісією для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнято рішення, оформлене протоколом №25 від 16.03.2026, про скасування ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу, наданої на підставі пункту 10 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” з зазначенням причини «відсутність чинних документів, що підтверджують право на відстрочку, оскільки строк дії судового рішення завершився. Відповідно до частини 6 статті 300 Цивільного процесуального кодексу України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років». (арк. справи 42)
17.03.2026 ІНФОРМАЦІЯ_3 сформовано повідомлення №1840, за змістом якого проінформовано позивача про скасування наданої йому відстрочки від призову на військову службу з причин відсутності чинних документів, що підтверджують право на відстрочку, оскільки строк дії судового рішення завершився. Відповідно до частини 6 статті 300 Цивільного процесуального кодексу України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. (арк. справи 36)
Вважаючи протиправним рішення про скасування відстрочки від призову на військову службу, позивач через свого представника звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із положеннями статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 №2232-XII. (далі - Закон №2232-XII)
Згідно із частиною першою статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частина друга статті 1 Закону №2232-XII передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини третьої статті 1 цього Закону військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За змістом частини дев`ятої статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частин першої та другої статті 14 Закону №2232-XII взяття громадян України на військовий облік призовників проводиться з метою визначення наявних людських ресурсів, встановлення освітнього рівня, вивчення особистих якостей. Взяття громадян України на військовий облік призовників здійснюється у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.
Згідно з частиною п`ятою статті 1 Закону №2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
У зв`язку з введенням Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 в Україні воєнного стану, з метою запровадженням та виконанням заходів вказаного правового режиму, направлених на забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, та на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» здійснюється призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” від 21.10.1993 №3543-ХІІ. (далі – Закон №3543-ХІІ)
У статті 1 Закону №3543-ХІІ визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону №3543-ХІІ, з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.
Абзацом другим частини першої статті 22 Закону №3543-ХІІ визначено, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту (частина третя статті 22 Закону №3543-ХІІ).
Пунктом 10 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, - опікун особи, визнаної судом недієздатною.
За приписами частин восьмої - десятої статті 23 Закону №3543-ХІІ перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України. Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів забезпечується неможливість надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації більше ніж одному військовозобов`язаному з підстав, зазначених у пунктах 9-14 частини першої цієї статті.
Процедура надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560. (далі – Порядок №560)
Відповідно до пунктів 56, 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним, які перебувають на військовому обліку в розвідувальних органах, СБУ, відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період наказами керівників відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ утворюються відповідні комісії. Надання військовозобов`язаним відстрочок комісіями, утвореними в розвідувальних органах, СБУ, здійснюється відповідно до цього Порядку.
Згідно з абзацом першим пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 та пункту 5 додатка 5, військовозобов`язаних СБУ чи розвідувальних органів) особисто через центри надання адміністративних послуг подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
До заяви додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. (абзац третій пункту 58 Порядку №560)
Пунктом 59 Порядку №560 передбачено, що за наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
У разі виявлення шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних відсутності у військовозобов`язаного законних підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлену автоматично, така відстрочка підлягає автоматичному скасуванню.
Абзацами першим, третім, четвертим, шостим пункту 60 Порядку № 560 визначено, що Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. У разі позитивного рішення у протоколі окремо зазначається строк, на який надано відстрочку, та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку). У разі відмови у наданні відстрочки у протоколі зазначаються причини такої відмови.
У разі позитивного рішення комісії відомості щодо надання відстрочки (строк відстрочки та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку) протягом одного дня з дати прийняття такого рішення вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та відображаються в електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста, а не пізніше двох днів з дати прийняття такого рішення заявникові повідомляється про це у способи, визначені цим пунктом, та видається роздрукований (оновлений) військово-обліковий документ, сформований відповідно до Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 (Офіційний вісник України, 2024 р., № 49, ст. 2978), або довідка за формою згідно з додатком 6 (для військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів).
У разі прийняття комісією рішення про відмову у наданні відстрочки заявникові (у тому числі військовозобов`язаному СБУ або розвідувальних органів) не пізніше ніж на наступний робочий день з дати прийняття такого рішення повідомляється про це у способи, визначені цим пунктом, за формою згідно з додатком 7. (абзац сьомий пункту 60 Порядку №560)
У разі прийняття комісією рішення про відмову у наданні відстрочки за результатами розгляду заяви про надання відстрочки, поданої через центр надання адміністративних послуг, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє відповідному центру надання адміністративних послуг та надсилає заявникові повідомлення про відмову у наданні відстрочки (додаток 7) на зазначену у заяві адресу електронної пошти. (абзац восьмий пункту 60 Порядку №560)
За результатом розгляду заяви про надання відстрочки військовозобов`язаного СБУ або розвідувального органу довідка (додаток 6) або повідомлення про відмову (додаток 7) надсилається у спосіб, зазначений у заяві про надання відстрочки, засобами електронного або поштового зв`язку. (абзац дев`ятий пункту 60 Порядку №560)
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України (крім випадків, передбачених цим Порядком). У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку. (абзац дванадцятий пункту 60 Порядку №560)
Перевірка підстав у військовозобов`язаного щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (крім випадків, коли відстрочка від призову оформляється та надається автоматично відповідно до пункту 59 цього Порядку) здійснюється посадовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) відповідно до їх функціональних обов`язків за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних.
Перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється протягом п`яти днів у разі:
подання військовозобов`язаним заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
видання указу Президента України про проведення мобілізації (продовження строку проведення мобілізації);
надходження звернення органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування;
отримання офіційної інформації (повідомлення) про втрату особою законних підстав для відстрочки.
У разі неможливості провести перевірку наявності у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інших державних реєстрів або баз (банків) даних територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (Центральне управління або регіональні органи СБУ чи відповідний підрозділ розвідувальних органів) повідомляє такому військовозобов`язаному засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку про необхідність надання ним відповідних підтвердних документів для продовження раніше наданої відстрочки.
У разі виявлення відсутності законних підстав у військовозобов`язаного для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період комісія при територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (комісія Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) скасовує таку відстрочку протягом семи днів з дати виявлення відсутності законних підстав у військовозобов`язаного для відстрочки.
Відомості про скасування відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у день надсилання повідомлення про скасування відстрочки (додаток 10) засобами поштового зв`язку на адресу задекларованого / зареєстрованого місця проживання (за умови її уточнення) або адресу електронної пошти, зазначену у заяві про надання відстрочки, або повідомлення засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Відповідно до пункту 65 Порядку № 560 у разі втрати (зміни) підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період комісія може скасувати (змінити) раніше прийняте нею рішення, про що повідомляється заявнику письмово не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення за формою, визначеною у додатку 10.
Системний аналіз наведених положень Порядку №560 свідчить про те, що законодавцем чітко визначено процедуру надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та її скасування. 
Так, зазначеними вище нормами передбачено повноваження Комісії на припинення у військовозобов`язаної особи відстрочки від призову на військову службу шляхом: скасування відстрочки (пункти 59, 60 Порядку №560) або скасування раніше прийнятого рішення про надання відстрочки (пункт 65 Порядку №560).
Порядок та підстави скасування відстрочки визначені в залежності від форми звернення заявника з питанням про оформлення відстрочки від призову на військову службу. 
Зокрема, пунктом 59 Порядку №560 передбачено, що у випадку надходження запиту на оформлення відстрочки через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, така відстрочка може оформлятись і надаватись автоматично (тобто без рішення відповідної Комісії). Проте у разі виявлення шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних відсутності у військовозобов`язаного законних підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлену автоматично, така відстрочка підлягає автоматичному скасуванню (тобто без рішення відповідної Комісії).
В іншому випадку, у разі подання заяви про надання відстрочки та підтвердних документів особисто через центри надання адміністративних послуг, рішенню про надання чи відмову у наданні відстрочки передує процедура перевірки підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Вказана процедура полягає у вивченні Комісією отриманої заяви та підтвердних документів, оцінці законності підстав для надання відстрочки, за потреби надісланні запитів до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. І лише на підставі розгляду отриманих документів Комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки.
У випадку прийняття Комісією позитивного рішення про надання військовозобов`язаному відстрочки від призову на військову службу, перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється за наявності законодавчо визначених підстав.
Таким чином, прийняте Комісією рішення про надання військовозобов`язаному відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, є певною мірою остаточним, до закінчення строку його дії або виникнення визначених законодавцем обставин, які слугують правомірною передумовою для повторної перевірки підстав у військовозобов`язаного права на відстрочку. 
В іншому випадку, свавільна перевірка суб`єктом владних повноважень підстав для відстрочки від призову на військову службу, за відсутності дотримання законодавчо визначеної процедури, зумовлює порушення принципу правової визначеності та легітимного очікування у військовозобов`язаної особи.
Як слідує з матеріалів справи, позивачу неодноразово надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 10 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як опікуну особи, визнаної судом недієздатною, що підтверджується відомостями електронного військово-облікового документа, сформованого у системі «Резерв+» станом на 30.01.2026 та 10.03.2026. (арк. справи 13-15)
Разом з тим згідно протоколу №25 від 16.03.2026 Комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 скасовано позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, з підстав відсутності чинних документів, що підтверджують право на відстрочку. 
Надаючи правову оцінку вказаній підставі суд враховує, що Додатком 5 до Порядку №560 затверджено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема для отримання відстрочки на підставі пункту 10 частини 1 статті 23 вказаного Закону, надається рішення суду про визнання особи недієздатною та рішення суду про призначення опікуна.
З матеріалів справи слідує та не заперечується відповідачем, що на підтвердження права на відстрочку на підставі пункту 10 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» позивачем у пакеті підтвердних документів на розгляд відповідача подано копію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2015 року у справі №607/3560/14-ц, яким ОСОБА_2 визнано недієздатною та призначено її опікуном ОСОБА_1 . 
За позицією відповідача, вказане судове рішення в силу вимог частини шостої статті 300 Цивільного процесуального кодексу України втратило свою чинність.
Суд критично оцінює вказану позицію відповідача з огляду на наступне.
Згідно статті 241 ЦПК України (в редакції, чинній станом на дату ухвалення рішення від 27.07.2015) суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу.
Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника.
Скасування рішення суду про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, цивільна дієздатність якої була обмежена, здійснюється за рішенням суду за заявою самої фізичної особи, її піклувальника, членів сім`ї або органу опіки та піклування.
Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, органу опіки та піклування.
Рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, викладено Цивільний процесуальний кодекс України в новій редакції. 
Так, згідно положень статті 300 ЦПК України (у редакції Закону №2147-VIII) суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу.
Скасування рішення суду про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, цивільна дієздатність якої обмежена, здійснюється за рішенням суду за заявою такої фізичної особи, її піклувальника, членів сім`ї, органу опіки та піклування або її адвоката.
Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка визнана недієздатною, у разі видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування, такої особи, визнаної недієздатною, або її адвоката.
Рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.
Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.
Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.
Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.
Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу.
Аналіз наведених положень цивільно – процесуального законодавства свідчить про те, що за нормами ЦПК України, чинними до 15 грудня 2017 року, не передбачалось обмеження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною в часі. Поновлення цивільної дієздатності особи за вказаною нормою здійснювалося за рішенням суду на підставі заяви самої фізичної особи, її членів сім`ї або органу опіки і піклування.
Натомість після змін, внесених до ЦПК України з 15 грудня 2017 року, встановлено, що строк визначеного судом дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною не може перевищувати двох років (частина шоста статті 300 ЦПК України). Порядок продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною встановлено частинами сьомою-дев`ятою статті 300 ЦПК України.
Аналізуючи вказані обставини Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.07.2026 у справі №495/3492/18 зазначив наступне: 
«при запровадженні на рівні процесуального закону (Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) правил про строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною парламент не передбачив певних особливостей щодо рішень, які були ухвалені до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, тобто до 15 грудня 2017 року;
з урахуванням того, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, і питання про встановлення опіки, призначення/зміну чи звільнення опікуна, є наслідком вирішення питання про недієздатність фізичної особи, то у випадку рішень, які були ухвалені до 15 грудня 2017 року, перед вирішенням питання про встановлення опіки, призначення/зміну чи звільнення опікуна потрібно по-перше, з`ясувати, чи недієздатна особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, за допомогою висновку судово-психіатричної експертизи. По-друге, якщо буде встановлено, що особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, то суд на виконання частини шостої статті 300 ЦПК України має встановити строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною. По-третє, тільки після цього відбувається вирішення питання про встановлення опіки, призначення/зміну чи звільнення опікуна.»
Системний аналіз наведених положень ЦПК України (у редакціях до 15.12.2017 та після цієї дати), з урахуванням наведених вище висновків Верховного Суду свідчить про те, що дія судових рішень про обмеження цивільної дієздатності або визнання особи недієздатною та призначення опікуна, прийнятих до 15.12.2017, - не обмежена в часі та не підлягає правовій оцінці відповідно до положень статті 300 ЦПК України (у редакції після 15.12.2017). Винятком слугують обставини, за яких незважаючи на наявність рішення суду, прийнятого до 15.12.2017, після цієї дати виникла потреба у встановленні опіки, призначенні/зміни чи звільненні опікуна. У такому випадку вирішенню вказаних питань передує проведення судово-психіатричної експертизи та подальше прийняття рішення вже з урахуванням положень статті 300 ЦПК України. 
Повертаючись до обставин даної справи суд зауважує, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2015 року у справі № 607/3560/14-ц, яким ОСОБА_1 призначено опікуном над недієздатною особою ОСОБА_2 , було ухвалено за нормами ЦПК України, чинними до 15 грудня 2017 року, статтею 241 якого на час його ухвалення не передбачалось обмеження дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною в часі. Поновлення цивільної дієздатності особи за вказаною нормою здійснювалося за рішенням суду на підставі заяви самої фізичної особи, її членів сім`ї або органу опіки і піклування.
Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано до суду доказів (відповідного рішення суду) на підтвердження поновлення цивільної дієздатності ОСОБА_2 та/або зміни чи звільнення її опікуна ОСОБА_1 . 
За наведених обставин суд доходить висновку про відсутність підстав вважати строк дії (чинності) рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2015 року у справі № 607/3560/14-ц припиненим, а посилання відповідача на положення частини шостої статті 300 ЦПК України (у редакції з 15.12.2017) є необґрунтованими. 
З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що рішення Комісії в частині скасування ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлене протоколом №25 від 16.03.2026, не відповідає визначеним статтею 2 КАС України критеріям обґрунтованості та добросовісності, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання такого рішення протиправним та його скасування, а також задоволення позовних вимог у цій частині.
Щодо вимог позивача про зобов`язання Комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 поновити ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу, то суд зазначає про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки визнання протиправним та скасування рішення Комісії, оформленого протоколом №25 від 16.03.2026 в частині скасування позивачу відстрочки, є достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача.
Аналіз положень Порядку №560 свідчить про те, що з припиненням чинності рішення Комісії про скасування відстрочки, попередньо надана відстрочка зберігає свою чинність до закінчення визначеного строку (у даному випадку – до завершення мобілізації) або до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.
При цьому суд зауважує, що згідно положень статті 5 КАС України захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права. 
Враховуючи, що на момент розгляду даної справи відсутні підстави вважати, що права ОСОБА_1 будуть порушені внаслідок невчинення відповідачем дій по відновленню дії попередньо наданої відстрочки, а суд не уповноважений здійснювати захист прав з урахуванням їх можливого порушення у майбутньому, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають як такі, що заявлені передчасно.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, надавши правову оцінку доводам сторін, викладеним у поданих ними заявах по суті, а також оцінивши спірні правовідносини з урахуванням наведених вище норм матеріального права, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки та прийнятого рішення, що є предметом оскарження.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. (частина восьма статті 139 КАС України)
Враховуючи, що спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача, тому незважаючи на часткове задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 , як юридичної особи, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в повному обсязі, а саме в сумі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №25 від 16 березня 2026 року, в частині скасування ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу, наданої на підставі пункту 10 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 16 вересня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 код РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач:
- Комісія для розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ); 
третя особа:
- ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) .
Головуючий суддя Мірінович У.А.