Справа № 149/4111/24
Провадження №2/149/46/26 
Номер рядка звіту 9
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2026 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Олійника І. В., 
за участі секретаря Янюк А. Й.,
позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним – ОСОБА_1 , її представника адвоката Костюка С. М. 
відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним – ОСОБА_2 , її представника адвоката Молявчика О. В. (у режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та зустрічним позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки із майна,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку, виділення частки в натурі, припинення права спільної часткової власності.
Короткий зміст заявлених вимог
Позов мотивований тим, що позивачеві та відповідачеві на підставі свідоцтв про спадщину належить по частці житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Самостійно сторони не можуть дійти згоди стосовно поділу будинку, а тому позивач звернулася до суду та просить поділити цей житловий будинок виділити в натурі позивачці та відповідачці по частині, з припиненням права спільної часткової власності обох сторін, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати на правничу допомогу. 
Рух справи та процесуальні дії
Ухвалою суду від 14.01.2025 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.
31.01.2025 до суду надійшов відзив ОСОБА_2 , де зазначено, що з позовної заяви не вбачається, що між сторонами існує спір, оскільки жодних перешкод у користуванні майном відповідач не чинить, стосовно поділу будинку відповідач не має заперечень, а тому просить відмовити у позові з підстав передчасного звернення. 
04.02.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, підтримав позов та просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 19.03.2025 задоволено клопотання представника позивача, призначено судово будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу, провадження зупинено. 
Ухвалою суду від 23.05.2025 поновлено провадження у справі.
Ухвалою від 05.06.2025 задоволено клопотання експерта, витребувано докази, зупинено провадження до проведення експертизи. 
Ухвалою від 13.03.2026 поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 12.05.2026 заяву представника позивача про зміну предмета позову, зустрічну позовну заяву відповідача – залишено без руху.
Ухвалою суду від 03.06.2026 закрито підготовче провадження, прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову, зустрічну позовну заяву, призначено справу до судового розгляду. 
У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 просить визначити в натурі частки співвласників будинковолодіння АДРЕСА_1 по варіанту № 2 додатку № 4 до висновку експерта від 24.02.2026, зокрема ОСОБА_2 виділити 47,4 кв. м. або 13/25, а ОСОБА_1 38,5 кв. м. або 12/25. Також стягнути з неї на користь ОСОБА_1 різницю вартості часток у розмірі 16895 грн, припинити право спільної часткової власності обох співвласників на цей будинок. 
Позиція учасників справи
Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним та її представник у судовому засіданні підтримали позов, з урахуванням заяви про зміну предмета позову та просять поділити спірний будинок та господарські споруди відповідно до варіанту № 3 додатку № 4 до висновку експерта від 24.02.2026, оскільки у такому випадку розмір часток сторін є максимально наближеним до , розмір компенсації є найменшим, а також цей варіант не потребує проведення значних ремонтних робіт.
Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним та її представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення первісного позову, підтримали зустрічну позовну заяву. ОСОБА_2 зазначила, що враховуючи усталений порядок користування цим будинком її влаштовує варіант № 2, де облаштовано заїзд, місце для стоянки автомобіля. Вказаний варіант є кращим для подальшого поділу земельної ділянки. 
Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом
Відповідно до довідки управління містобудування та архітектури № 11-24/764 від 19.11.2024 на підставі рішення Хмільницької міської ради № 1652 від 31.03.2023 вулицю Мічуріна перейменовано у АДРЕСА_1 , а адресу АДРЕСА_2 змінено на АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1076 (спадкова справа 3/2018) від 20.09.2018, виданого нотаріусом ОСОБА_3 , успадкували по частці будинку АДРЕСА_1 .
Витягами з Державного реєстру речових прав від 20.09.2018, від 24.11.2024, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.06.2025 підтверджено, що будинок АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по частці кожній.
Відповідно до технічного паспорта цей будинок має загальну площу 85,9 кв. м., складається з кухні, санвузла, 5 кімнат.
Вартість цього будинку станом на 26.11.2024 - 638280 грн.
Листом Хмільницької міської ради від 09.06.2025, службовими записками від 09.06.2025 повідомлено суд про те, що в управлінні земельних відносин міської ради відсутня інформація щодо земельної ділянки, на якій розташований буд. АДРЕСА_1 . 
Висновком експерта № СЕ-19-102-25/6767 від 24.02.2026 на підставі проведеного дослідження, з урахуванням наданих матеріалів, експертом встановлено, що існує можливість, у відповідності до вимог нормативних документів у галузі будівництва та містобудування, поділу житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , згідно часток співвласників 1/2 та 1/2 . Запропоновано три варіанти поділу з розрахунком розміру грошової компенсації за відхилення від частки у ринкових цінах, актуальних станом на час проведення експертизи. Встановити вартість новоутворених частин після поділу не вбачається за можливе. Визначено перелік необхідних будівельних робіт для відокремлення часток співвласників. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно зі статтею 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Аналіз статті 361 ЦК України дозволяє зробити висновок, що об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не є тотожним розпорядженню частиною майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному зі співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.
Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ч. 1 ст. 364 ЦК України).
За змістом вищевказаної норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці у праві спільної власності й припинення для цієї особи права спільної часткової власності.
Згідно із ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки зі спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Порядок поділу майна, що знаходиться у спільній частковій власності визначено у ст. ст. 367 ЦК України, якою визначено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
У разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.
У даній справі ОСОБА_1 заявлено вимогу про поділ будинку в натурі, а ОСОБА_2 про виділ в натурі частки кожному співвласнику по частки.
Аналізуючи норми законодавства, що регулює спірні правовідносини, застосуванню у даному випадку підлягає ст. ст. 367 ЦК України, отже вірним способом захисту є саме поділ будинку між двома співвласниками.
Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.04.2025 у цивільній справі № 357/3145/20 викладеним у наступних пунктах: «6.19.2. Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.
6.19.3. Із цього також можна зробити висновок, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.
6.19.4. Натомість за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому, за бажанням, можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку.»
Враховуючи це, позовна вимоги про виділ в натурі частки співвласників є невірним способом захисту порушеного права.
Також суд відхиляє доводи ОСОБА_2 наведені у відзиві, про те, що позов є передчасним і спору між сторонами немає, що спростовується тим, що набувши у 2018 році частки у даному будинку сторони не дійшли згоди щодо його поділу, не скористалися визначеним у ст. 367 ЦК України правом самостійно поділити це майно. Як у підготовчому так і в судовому засіданні сторони зазначили про неможливість врегулювання спору шляхом примирення та укладення мирової угоди. Також сторони не дійшли спільної згоди щодо поділу будинку на основі запропонованих експертом варіантів та обрали різні варіанти поділу. 
Вирішуючи питання щодо варіанту поділу будинку суд приймає до уваги висновок експерта від 24.02.2026, який є обґрунтованим, здійсненим на основі дослідження матеріалів інвентаризаційної справи на цей будинок, огляду житлового будинку, мотивований з посиланням на відповідні нормативні документи в галузі будівництва.
Як зазначено у висновку поділ будинку можливий. 
Експертом запропоновано три варіанти поділу, що відображені у додатках № 2, 3, 4, а також таблицях №№ 9, 10, 11.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.04.2025 у цивільній справі № 357/3145/20 дійшла наступних висновків:
«6.20. Поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
6.21. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
6.22. У тих випадках, коли в результаті поділу співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13.»
У першому варіанті поділу будинку частки співвласників розподілені одному – 0,52, іншому 0,48, у другову – 0,48 та 0,52, у третьому – 0,50 та 0,492. Як видно з наведеного, третій варіант визначає частки, що найбільше відповідають частці співвласників.
Цим же варіантом передбачено найменшу компенсацію різниці часток – 8745 грн, проти 28059 грн (1 варіант), 21908 грн (другий варіант).
При цьому всі три варіанти поділу передбачають те, що окреме використання власниками своїх відокремлених часток потребує проведення будівельних робіт, які передбачають втручання в несучі та огороджуючі конструкції та переобладнання інженерних мереж та потребують розробку проектної документації.
При цьому у варіанті 3 поділу замурувати потрібно проріз між приміщенням 1-3 та 1-7, а у варіанті 1 такі прорізи слід замурувати у кімнатах 1-4, 1-7, 1-6, 1-7. Варіанти № 2 та № 3 поділу передбачають розділення кімнати 1-4 шляхом влаштування суцільної перегородки, а також влаштування дверного прорізу між приміщеннями 1-3 та 1-4, ці ж варіанти передбачають влаштування прорізу між приміщеннями 1-5, 1-6, а у кімнаті 1-5 під віконним прорізом, що виходить на вулицю Симиренка Левка, демонтувати частину стіни та влаштувати дверний проріз для виходу на зовні, а також влаштувати мощення. Разом з тим, варіант № 2 передбачає ще й перенесення (демонтаж та мурування) перегородок між кімнатами 1-6 та 1-7, можливе замуровування дверного прорізу між приміщеннями 1-4 та 1-7. 
Як видно з наведеного варіант поділу № 3 передбачає проведення менш значних будівельних та ремонтних робіт, ніж варіант № 2. 
Стосовно варіанту № 1 обидві сторони не розглядали його як можливий варіант поділу.
За таких обставин суд дійшов висновку, що варіант № 3 підлягає застосуванню, оскільки передбачає поділ будинку з найбільш наближеним до частки сторін, з найменшим розміром відшкодування рівності часток, а також не потребує значних будівельних та ремонтних робіт. 
Суд відхиляє доводи про поділ будинку з урахуванням встановленого порядку користування ним. Так, ОСОБА_1 повідомила, що користується кімнатами 1-6, 1-7, 1-3, а ОСОБА_2 про користування кімнатами 1-5, 1-4, 1-1, 1-2, а також заїздом до будинку. 
Разом з тим, як зазначено у п. 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.04.2025 у цивільній справі № 357/3145/20 : «вирішуючи питання поділу спільного майна або виділення частки з нього, суди повинні пам`ятати, що визначальним для цього є не усталений співвласниками порядок користування будинком, а розмір їх часток та технічна можливість поділу будинку відповідно до цих часток».
Отже, визначальним для поділу є розмір часток співвласників, а не порядок користування майном.
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що варіант № 2 найбільш вдалий для подальшого поділу земельної ділянки. Так, сторонами не надано суду правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, поділ котрої не входить до заявлених позовних вимог. 
Згідно з ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
На підставі ч. 2 ст. 367 ЦК України позовні вимоги про припинення права спільної часткової власності заявлені як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, первісна позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічна позовна заява частковому задоволенню (у частині припинення права спільної часткової власності).
Розподіл судових витрат
Питання щодо розподілу судових витрат вирішити у порядку визначеному ст. 246 ЦПК України для чого слід призначити судове засідання. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 133, 137, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.
Поділити житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , по варіанту № 3 додаток № 4 до висновку експерта № СЕ-19/102-25/6767 від 24.02.2026 виділивши в натурі:
ОСОБА_1 : кухню 1-1, площею 9,5 кв. м.; ванну 1-2 площею 3,8 кв. м; житлову кімнату 1-3, площею 13,3 кв.м.; частину житлової кімнати 1-4 площею 13,7 кв. м.; ганок; сарай Б; погріб П/Б; 1/2 забору з воротами і хвірткою.
ОСОБА_2 : частину житлової кімнати 1-4 площею 9,3 кв.м.; житлову кімнату 1-5 площею 13,8 кв. м.; житлову кімнату 1-6 площею 9,8 кв.м.; житлову кімнату 1-7 площею 12,7 кв.м.; сарай б; забору з воротами і хвірткою.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за відхилення від 1/2 частки у житловому будинку АДРЕСА_1 у розмірі 8745 (вісім тисяч сімсот сорок п`ять) грн.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (по 1/2 частці кожної) на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні інших позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_2 , - відмовити.
Для вирішення питання про розподіл судових витрат у порядку ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання на 16 год. 00 хв. 22.07.2026 в залі судових засідань Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області (м. Хмільник, вул. Столярчука, 4), в яке викликати учасників.
Позивачеві та його представнику за первісним позовом, відповідачеві та його представнику за зустрічним позовом протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подати докази на підтвердження розміру витрат, які сплачені або мають бути сплачені у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява про розподіл судових витрат після ухвалення рішення залишається без розгляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи: 
Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено 24.07.2026.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК