ЄУН 396/2750/25
Номер провадження по справі 2/387/406/26

З А О Ч Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року       селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді Солоненко Т. В.
із участю секретаря судового засідання    Косюг І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Деал Фінанс Груп" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором надання коштів у кредит №71922674 від 25.07.2025 у розмірі 20367,50 грн.
Свій позов ТОВ " Деал Фінанс Груп " обґрунтовує тим, що 25.07.2025 між ТОВ "1Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачкою укладено договір надання коштів у кредит №71922674. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти у загальному розмірі 12500,00 грн строком на 19 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісії. Між ТОВ "1Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Деал Фінанс Груп" 16.09.2025 укладено Договір факторингу №16/09/25 відповідно до якого, до ТОВ "Деал Фінанс Груп" перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Однак відповідачка не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків та комісії, тому має заборгованість перед позивачем на загальну суму 20367,50 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.
Позивач в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив. Представник позивача Ткаченко Ю.О. 15.04.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" подала заяву про розгляд справи у відсутності представника. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка повторно в судове засідання не з`явилася. При цьому суд зважає, що про дату, час і місце судового засідання остання повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації. Проте, поштове відправлення повернуто суду без вручення з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». За наведеного, судова повістка у відповідності до ч.8ст.128,ч.1ст.131 ЦПК України, вважається врученою. Крім того судом 06.04.2026 опубліковано оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті «Судова влада України».
Процесуальні дії у справі
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09.02.2026 відкрито провадження по справі. Розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з призначенням судового засідання на 30.03.2026. Одночасно судом витребовано інформацію в АТ КБ «ПриватБанк».
За наслідками судового засідання 30.03.2026, розгляд справи відкладено на 08.05.2026.
Суд, ухвалою від 08.05.2026, постановив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення.
Враховуючи, що відповідачка у встановлений судом строк відзиву до суду на позов не подала, про причини неподання суду відзиву не повідомила, зустрічного позову не пред`явила, з огляду на положення ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Відповідно до виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.05.2025, ТОВ "Деал Фінанс Груп" зареєстроване як юридична особа 11.06.2021, види економічної діяльності, 64.99 надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення) (основний).
Згідно витягу із Державного реєстру фінансових установ, ТОВ "Деал Фінанс Груп" з 28.03.2024 має право надавати послуги з факторингу, надавати кошти та банківські метали у кредит.
Судом встановлено, що 25.07.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у кредит №71922674 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти, в сумі 12500,00 гривень строком на 19 днів, зі сплатою процентної ставки/день 0,260 % (фіксована). Комісія за надання кредиту 10,00% від суми кредиту , що у грошовому виразі складає 1250,00 грн (п.2.2.4). Дата надання позики 25.07.2025, повернення позики 12.08.2025. Денна процентна ставка /день 0,786%. Процента ставка за понадстрокове користування позикою за день 4,00%. ОСОБА_1 підписала договір одноразовим ідентифікатором 22880.
Позивачем надано додаток №1 до кредитного договору графік платежів, де зазначено реальну річну ставку та загальну вартість кредиту.
Також, позивачем надано довідку про ідентифікацію ОСОБА_1 
ТОВ "Європейська платіжна система" (Ліцензія Національного Банку України на переказ коштів №21/761-рк від 25.04.2023) на підставі договору про переказ коштів №ПВ30-09-20/1 від 30.09.2020 здійснив переказ кредитних коштів від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" дата 25.07.2025, номер платежу fadacb43-f69d-492a-a911-321a49d1d6f1, сума 12500,00 грн, отримувач Журжиу Аліна -ЕПЗ номер НОМЕР_1 , що підтверджено копією платіжної інструкції/ операція fadacb43-f69d-492a-a911-321a49d1d6f1 та інформацією наданою АТ КБ «ПриватБанк» від 25.02.2026 №20.1.0.0.0/7-260224/72053-БТ.
З наведеного слідує, що ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на обумовлену суму.
16.09.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «Деал Фінанс Груп» було укладено Договір факторингу №16/09/25, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, що укладені між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та боржниками.
До позовної заяви долучено витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 19/11/25-02 від 19.11.2025, у якому міститься запис про кредитний договір 71922674, боржник: ОСОБА_1 , дата договору: 25.07.2025, сума заборгованості за тілом 12500,00 грн, сума заборгованості за відсотками: 617,50 грн., сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування 6000,00 грн, комісія за надання позики 1250,00 грн.
Згідно копії платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579936539.1 від 19.11.2025, ТОВ «Деал Фінанс Груп» перерахувало ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» кошти згідно договору факторингу №19/11/25-02 від 19.11.2025, реєстр прав вимог №19/11/25-02 від 19.11.2025 у сумі 1345861,85 гривень.
З розрахунку заборгованості наданого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором №71922674 від 25.07.2025 встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 , за період з 25.07.2025 по 19.11.2025 становить 20367,00 грн, та складається із: заборгованість за тілом позики 12500,00 грн, нараховані та несплачені відсотки 617,50 грн., відсотки за понадстрокове користування 6000,00 грн, заборгованість за комісією 1250,00 грн. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1-2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У статті 11Закону України "Про електронну комерцію" передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст.1046, ч. 1 ст.1047, ч. 1 ст.1048ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1ст.527ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4ст. 631 ЦК України).
З наведеного можливо дійти висновку, що дійсно 25.07.2025 між відповідачкою та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", з дотриманням наведених норм законодавства, було укладено договір позики, та відповідачка була ознайомлена з усіма істотними умовами зазначеного договору і прийняла їх.
Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними, як приклад у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.
В матеріалах справи відсутні докази оспорення ОСОБА_1 договору позики.
Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, суд вважає, що право позикодавця на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку.
Звертаючись із позовом до суду, ТОВ "Деал Фінанс Груп" посилалося на те, що воно набуло права вимоги до відповідачки на підставі договору відступлення прав вимоги №14/10/25 від 14.10.2025.
Згідно з ч. 1ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 1ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Згідно зі ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Наведене дає підстави для висноку, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит та на отримання процентів за користування кредитом, тому позивач правомірно звернувся до суду з зазначеними вимогами.
З огляду на те, що до суду не надано доказів погашення відповідачкою заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом позики в розмірі 12500,00 грн.
В той же час судом встановлено, що позивач неправильно здійснив нарахування процентів за користування кредитними коштами за договором надання коштів у кредит №71922674 від 25.07.2025.
Як вбачається з умов договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність кредит в сумі 12500,00 грн, на погоджених умовах договору строк 19 днів шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позивальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики, процента ставка/день 0,260%, денна процентна ставка/день 0,786%, проценти за понадстрокове користування кредитом 4,00%.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».
Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у п. 35 Постанови.
Окрім того, в п. 54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч.2ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно позиції Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2ст. 1050 ЦК України.
Отже, з вищенаведених норм чинного законодавства та вже усталеної судової практики вбачається, що, в даному випадку, після спливу 19-денного строку Товариство не має права на нарахування процентів передбачених договором, а має право на отримання грошових сум, передбачених ч. 2ст. 625 ЦК України, проте таких вимог позивач не заявляв.
Окрім цього, доказів, що відбулася пролонгація строку кредитування суду не надано.
Згідно розрахунку заборгованості за договором №71922674 від 25.07.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить 20367,50 грн, що складається із заборгованості: за тілом 12500,00 грн, відсотками в сумі 617,50 грн, відсотками за понадстрокове користування в сумі 6000,00 грн та комісія 1250,00 грн.
За приписами ст.598ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно ст.599ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за договором надання коштів у кредит № 71922674 від 25.07.2025, відсотки за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 19 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти. Тому, за розрахунком суду, розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами за цим договором складає:617,50 грн (12500х0,26%х19= 617,50 грн).
Поряд з цим, суд вважає, що не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії, виходячи з такого.
Так, п.2.4 договору надання коштів у кредит №71922674, комісія за надання кредиту 10,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1250,00 грн).
Відповідно до ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у виді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Частиною 1статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними (речення перше частини першої статті 21ЗУ "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній до 13 січня 2006 року).
Суд на підставі приписів статті 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», частини першої статті 21 ЗУ «Про захист прав споживачів у редакції», чинній до 13 січня 2006 року, пункту 6 частини першої статті3та частини третьої статті509ЦК України може визнати недійсною умову про плату (комісію) за управління кредитом (обслуговування його), інші подібні платежі, встановлені у договорі про надання споживчого кредиту, укладеному до 13 січня 2006 року (пункти 98 та 99 Постанови у справі № 363/1834/17).
У цій справі комісійна винагорода за надання кредиту відповідає загальним зобов`язанням кредитної установи та звичайній її діяльності, є обставиною укладення кредитного договору, оскільки без надання кредиту договір не вважався б укладеним з огляду на ст. 1046 ЦК України, з позовної заяви та наданих до неї документів не вбачається інших сум, включених до складу комісії, ніж за надання кредиту.
З урахуванням вищевикладеного, у задоволенні вимоги в частині стягнення комісії за надання кредиту слід відмовити, з огляду на нікчемність положень пунктів кредитного договору, що визначають плату за надання кредиту.
З урахуванняім наведеного, суд дійшов висвноку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача тіла кредиту в розмірі 12500,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 617,50 грн.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції.
Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
У розумінні ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: копію договору №22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22.08.2025 укладеного між адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною та ТОВ «Деал Фінанс Груп»; копію витягу з акту №3-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги за №22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22.08.2025, за здійснення вивчення та аналізу документів, та підготовку проекту позовної заяви для направлення до суду стосовно ОСОБА_1 на загальну суму 4500,00 грн.; копію додатку №1 до договору №22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22.08.2025 акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579936562.1 від 11.12.2025; копію ордеру серії АХ №1287256; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2099 .
Суд погоджується, що наведені у розрахунку витрати дійсно пов`язані з розглядом справи, але вважає, що їх розмір не є пропорційним до предмета спору з урахуванням значення справи для сторін.
У розумінні ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.
Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, тому понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідачки у розмірі 2898,18 грн.
Відповідно до ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За наведеного, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 1560,12 грн.
Керуючись п.2 ч. 1 ст.255, ст.ст.12, ,81, 89, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, ст.ст.526, 598, 599,625,638,1048,1050,1054 ЦК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Деал Фінанс Груп" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Деал Фінанс Груп" в рахунок оплати боргу по договору надання коштів у кредит№71922674 від 25.07.2025 кошти у сумі 13117 гривень 50 копійок (тринадцять тисяч сто сімнадцять гривень 50 копійок), з яких: заборгованість за тілом кредиту 12500,00 грн; заборгованість за відсотками 617,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Деал Фінанс Груп" витрати на правову допомогу у розмірі 2898 гривень 18 копійок (дві тисячі вісімсот дев`яносто вісім гривень 18 копійок) та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1560 гривень 12 копійок (одна тисяча п`ятсот шістдесят гривень 12 копійок).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Деал Фінанс Груп" (вулиця Садова, 31/33, офіс 40/3, місто Ірпінь, 08205, код ЄДРПОУ 44280974);
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя       Таїсія СОЛОНЕНКО