ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" липня 2026 р. Справа№ 910/1071/26

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Спаських Н.М.
суддів: Горбасенка П.В. 
Яценко О.В. 

при секретарі судового засідання Кузьменко А.М.,
за участі представників сторін згідно протоколу судового засідання від 09.07.2026
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги від 28.04.2026 Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2026
у справі № 910/1071/26 (суддя Ващенко Т.М.)
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Славутич" (м. Київ)
про стягнення 87 315,00 грн,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та підстави позовних вимог.
Акціонерне товариство "Українська залізниця в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" 03.02.2026 звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Транспортно-експедиційна компанія "Славутич" про стягнення 87 315,00 грн штрафу (як 5кратна провізна плата) за невірно зазначені реквізити одержувача вантажу, враховуючи невірне призначення перевезення у накладній № 42376236 за вагон № 56461981. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у липні 2025 року відповідач відправив порожній вагон № 56461981 на станцію Кам`янське Придніпровської залізниці на адресу ТОВ "Мегаполіс", що підтверджується залізничною накладною № 42376236, в якій у графі "найменування вантажу" зазначено "Вагони залізничні порожні, що перевозяться на своїх осях, пересилаються в ремонт або з ремонту. Направляється в ремонт". При оформленні перевезення відправнику-відповідачу нараховано та ним сплачено провізну плату за вагон у розмірі 4503,80 грн, при цьому розрахунок здійснено із застосуванням виняткового тарифу 2006 (коефіцієнт 5,139).
Підставою позовних вимог позивач визначив те, що відповідач при оформленні залізничної накладної № 42376236 невірно зазначив у графі 4 "Одержувач" найменування одержувача та його адресу, у зв`язку з чим на станції Кам`янське Придніпровської залізниці складено Акт № 108 від 28.07.2025 та до накладної внесено відповідні виправлення, що належним одержувачем є ТОВ "Металополіс" з іншою адресою. Позивач вказав, що зазначення відповідачем невірних відомостей у накладній є підставою для нарахування та стягнення з нього штрафу в розмірі 87 315,00 грн.
Позивачем, з урахуванням зміни вантажовідправником відомостей щодо одержувача вантажу та встановлення дійсного призначення перевезення вагону, проведено донарахування плати за перевезення (провізної плати). Розрахунок штрафу проведено у 5-кратному розмірі від дійсної провізної плати, який позивач і просив стягнути з відповідача примусово. 
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2026 у справі № 910/1071/26 позов задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Транспорно-експедиційна компанія «Славутич» (код 41725307) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код 40075815) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (код 40081237) лише 22 519 грн 10 коп. штрафу та 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 30 коп. судового збору.
В іншій частині в позові відмовлено.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами на підставі Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-41725307/2020-0001 від 13.03.2020 здійснювалося спірне перевезення порожнього вагона № 56461981. Суд встановив, що при оформленні залізничної накладної № 42376236 відповідачем у графі "найменування вантажу" зазначено відомості, які відповідно до пп. 8.6.1, 8.6.3 п. 8.6 Договору та Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, підлягали заповненню в порядку, передбаченому пп. 14.7 п. 14 розділу ІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги.
Дослідивши зміст графи 30 накладної, суд встановив, що для нарахування провізної плати за спірне перевезення застосовано винятковий тариф 2006 (тарифна схема 14.1), який був сплачений відправником у розмірі 4503,80 грн, що підтверджується графами 31, 34 накладної. Із посиланням на статтю 24 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, та пункт 5.5 Правил оформлення перевізних документів, суд першої інстанції зазначив, що у разі виявлення неправильного зазначення відомостей у накладній з відправника стягується штраф у розмірі, встановленому статтею 118 Статуту.
Оцінюючи розмір заявленого до стягнення штрафу, суд першої інстанції погодився з доводами відповідача про те, що обґрунтованим є нарахування штрафу лише в розмірі 22 519,10 грн, розрахованого як п`ятикратний розмір сплаченої провізної плати (4 503,82 грн х 5), а не в заявленому позивачем розмірі 87 315,00 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволено лише в цій частині.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», 28.04.2026 через систему «Електронний суд» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від цієї ж дати. Просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2026 в частині відмови в стягнені 64 795,90 грн скасувати, прийняти нове рішення, яким в цій частині позовні вимоги АТ «Українська залізниця» задовольнити в повному обсязі. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що розмір штрафу за неправильне зазначення відповідачем відомостей про вантажоодержувача в накладній № 42376236 підлягає обчисленню ще й виходячи з належної провізної плати у розмірі 17 463,00 грн, а не 4 503,82 грн, як помилково визначив суд першої інстанції спираючись на відомості із накладної. Укрзалізниця зауважує, що первісно внесена до накладної та сплачена відповідачем провізна плата у розмірі 4 503,82 грн була визначена до моменту виправлення відомостей про призначення та мету перевезення вагона, тоді як актом загальної форми № 111 від 28.07.2025 засвідчено неправильність первісно зазначених відомостей про це. Листом відповідача від 28.07.2025 № 041/2025 останній погодив донарахування йому провізної плати, що було здійснено за тарифною схемою 1 у розмірі 17 463,00 грн (з урахуванням доплати 12 959,20 грн), що підтверджується витягом з особового рахунку відповідача. Відтак, на переконання апелянта, штраф, обчислений відповідачу за приписами статей 118, 122 Статуту залізниць України у п`ятикратному розмірі належної провізної плати (17 463,00 грн.), становить 87 315,00 грн.
Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки поведінці відповідача з точки зору принципу добросовісності та доктрини заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium), оскільки відповідач, з одного боку, стверджував про правильність спочатку зазначених ним у накладній відомостей, а з іншого - власним листом уточнив ці відомості, погодив та фактично сплатив донараховану провізну плату, що, на думку апелянта, свідчить про недобросовісність його позиції щодо оспорювання розміру штрафу.
Позиції інших учасників справи.
04.05.2026 до Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Транспортно-експедиційна компанія «СЛАВУТИЧ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2026 у справі № 910/1071/26 залишити без змін.
Відповідач заперечує твердження апелянта, що надані позивачем докази не були досліджені судом першої інстанції в повному обсязі, а доказам відповідача надано безпідставну перевагу. Зауважує, що кошти доплати в сумі 12 959,20 грн. на покриття тарифу на перевезення були односторонньо списані з особового рахунку відповідача Укрзалізницею. Добровільна сплата цих коштів з боку відповідача не мала місця, тому це не можна розцінювати як згоду відповідача на донарахування йому позивачем коштів провізної плати за вагон і що здійснене перевезення мало оплачуватися за тарифом 17 463,00 грн. замість 4503,80 грн. як зазначено у накладній (п. 31). 
Відповідач вказує, що спірний вагон №56461981 був відправлений у порожньому стані зі станції Помічна на станцію Кам`янське. У графі 20 накладної вказано, що перевозяться вагони залізничні порожні, що перевозяться на своїх осях, пересилаються в ремонт або з ремонту. Тому, на переконання відповідача, провізна плата за таке перевезення вагона № 56461981 (п. 19) згідно з пунктом 14.1 Тарифного керівництва №1 вірно визначена за тарифною схемою 14 у розмірі 4 503,80 грн. 
Відповідач вважає, що донарахування АТ «Укрзалізниця» провізної плати до 17 463,00 грн. за тарифною схемою 1 відповідно до пункту 14.4 Тарифного керівництва №1 є неправомірним, оскільки зазначена норма стосується виключно перевезення нового рейкового рухомого складу, тоді як спірний вагон новим не був. Відповідач наголошує, що згідно з пунктом 13.4 Тарифного керівництва №1 перевезення рухомого складу перевізника для потреб вантажовласників, у тому числі для переобладнання, утилізації або ремонту, у порожньому стані оплачується за тарифною схемою 14, а не за схемою 1, у зв`язку з чим провізна плата за спірний вагон незалежно від зміни його призначення (ремонт чи утилізація) не має змінюватися і становить 4503,80 грн.
У відповідача немає заперечень, що при формуванні накладної ним дійсно невірно було зазначено одержувача вагона та його адресу, що є окремим порушенням, за яке Укрзалізниця має право нарахувати штраф.
Однак відповідач наполягає, що 5кратний розмір штрафу має становити лише 22 519,10 грн. (4 503,82 грн. х 5), які і стягнув суд в оскаржуваному рішенні на підставі ст. 118, 122 Статуту залізниць України, розрахований позивачем із провізної плати, яка зазначена в п. 31 накладної. 

Явка представників учасників справи.
В судових засіданнях при розгляді апеляційної скарги представники сторін притримуватися своїх позицій в спорі, а проти доводів іншої сторони заперечували. 
На вимогу суду обома сторонами подані додаткові письмові пояснення щодо обґрунтування ними власного розрахунку провізної плати та 5кратного розміру штрафу, які проаналізовано колегією суддів та приєднано до справи. 
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду ухвалою від 28.05.2026 відмовила відповідачу в задоволенні клопотання про зупинення провадження до часу вирішення спору у справі № 904/2492/26 про стягнення відповідачем з позивача 12 959,20 грн. списаної з особового рахунку ТОВ "ТЕК "Славутич" донарахованої перевізної плати, з огляду, зокрема, на відсутність преюдиційності рішення у цій справі для рішення суду у справі № 910/1071/26, що вже переглядається в апеляційному провадженні та намір відповідача створити новий доказ, якого не було в суду першої інстанції. 
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 13.03.2020 між АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ"Українська залізниця" (перевізник) та ТОВ "Транспортно-експедиційна компанія "Славутич" (замовник, відповідач) на підставі електронного повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-41725307/2020-0001, оприлюдненого перевізником на веб-сайті http://uz-cargo.uz.gov.ua/, укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-41725307/2020-0001 від 13.03.2020. 
За умовами Договору перевізник зобов`язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажний вагон для перевезення та інші пов`язані послуги, а замовник - оплачувати такі послуги в порядку, визначеному договором та Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317.
22.07.2025 (п. 38) для отримання послуги перевезення відповідачем оформлено залізничну накладну № 42376236 - п. 54 - (а.с. 61 том 2), згідно з якою відправлено порожній вагон № 56461981 (п. 19) зі станції Помічна Одеської залізниці на станцію Кам`янське Придніпровської залізниці на адресу ТОВ "Мегаполіс" гілка ТФК "Алгіра". 
У п. 20 "Найменування вантажу" зазначеної накладної відправником указано: "Вагони залізничні порожні, що перевозяться на своїх осях, пересилаються в ремонт або з ремонту. Направляється в ремонт". Провізну плату (п. 31) за перевезення вагону нараховано в розмірі 4 503,80 грн за тарифною схемою 14.1 (п. 34) із застосуванням виняткового тарифу 2006 (п. 38 (коефіцієнт 5,139), яку відправником сплачено, що відображено у п. 34 накладної.
По прибуттю вагона на станцію призначення Укрзалізницею виявлено, що зазначені відправником-відповідачем у накладній № 42376236 найменування та адреса одержувача є невірними, у зв`язку з чим вагон затримано до з`ясування обставин, про що станцією Кам`янське складено Акт загальної форми № 107 від 25.07.2025 (а.с. 62 том 1). 
З метою термінового уточнення даних одержувача станцією призначення Кам`янське Придніпровської залізниці на станцію відправлення Помічна направлено телеграми № 51 від 26.07.2025 та № 52 від 27.07.2025 (а.с. 64 том 1). У відповідь телеграмою станції Помічна № 537 від 26.07.2025 уточнено найменування вірного одержувача, а телеграмою № 573 від 28.07.2025 - його поштову адресу (а.с. 64 том 1 оборот). На підставі отриманих відомостей станцією Кам`янське у накладній внесено виправлення щодо вірного найменування та адреси одержувача, що засвідчено Актом загальної форми № 108 від 28.07.2025 (а.с. 62 том 1 оборот).
Крім того, Актом загальної форми № 111 від 28.07.2025 (а.с. 68 том 1) засвідчено обставини неправильного зазначення відправником призначення та мети використання вагону, зокрема вказано, що в накладній належало зазначити: "Вагони, що перевозяться на своїх осях, які прямують для зняття з інвентарного парку, з подальшою розборкою в металобрухт", а провізна плата за такого призначення вагону за схемою 1 Тарифного керівництва № 1 становить 17 463,00 грн. 
Згідно відомостей у п. 53 накладної -- одержання вантажу відбулося 28.07.2025 що засвідчено підписом одержувача. 
Листом від 28.07.2025 № 041/2025 (а.с. 67 том 1), адресованим начальнику станції Кам`янське Придніпровської залізниці, відповідач просив перерахувати тариф в т.ч. і щодо вагону № 56461981, гарантувавши оплату донарахованої суми.
Згідно цього листа відповідач, як відправник всіх вказаних в листі вагонів, просив перерахувати тариф за перевезення, як за "вагони залізничні порожні, що прямують для зняття з інвентарного парку з подальшою розборкою в металобрухт". 
З урахуванням всіх вказаних обставин, позивачем із посиланням на п. 14.4 Тарифного керівництва № 1, донараховано відповідачу провізну плату за накладною (а.с. 61 том 1) в розмірі 12 959,20 грн за тарифною схемою 1, у зв`язку з чим загальний розмір провізної плати за перевезення спірного вагону № 56461981 становить 17 463,00 грн (сплачені 4 503,80 грн + 12 959,20 грн). 
Донараховану суму 12 959,20 грн. списано Укрзалізницею з особового рахунку відповідача, що підтверджується наданим відповідачем витягом з особового рахунку клієнта.
Позивач, виходячи з розміру провізної плати 17 463,00 грн, на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ України від 06.04.1998 № 457, за невірне зазначення відповідачем у накладній назви та реквізитів одержувача вантажу, визначив розмір штрафу з урахуванням належного призначення перевезення вагону і відповідної плати за перевезення, в сумі 87 315,00 грн (17463,00 грн х 5) та звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про його стягнення. 
Відповідач проти заявленого розрахунку заперечував, вказуючи, що належна провізна плата за накладною № 42376236 становить 4 503,82 грн, а відтак штраф не може перевищувати 22 519,10 грн (4 503,82 грн х 5).
Оскарженим рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2026 у справі № 910/1071/26 позов задоволено частково. Суд погодився із доводами відповідача, що відповідно до пп. 14.1 п. 14 розділу ІІ Збірника тарифів плата за перевезення в порожньому стані власних або орендованих вагонів (у тому числі в ремонт або з ремонту) визначається за тарифною схемою 14, а не за тарифною схемою 1 Тарифного керівництва № 1, застосування якої відповідно до п. 14.4 цього Тарифного керівництва поширюється на перевезення нового рейкового рухомого складу. З огляду на це суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість нарахування штрафу, виходячи з розміру провізної плати 4 503,82 грн, що становить лише 22 519,10 грн, та відмовив у задоволенні позовних вимог у частині суми 64 795,90 грн.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Судом першої інстанції вірно визначено, що спір між сторонами виник в межах послуги залізничного перевезення. 
Відповідно до частини 1 статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються, зокрема, Законом України «Про залізничний транспорт», Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут залізниць), Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила оформлення перевізних документів), та Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317 (далі - Збірник тарифів, Тарифне керівництво № 1).
За приписами статті 6 Статуту залізниць -- накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і наданим залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.
Згідно зі статтею 24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей.
Відповідно до статті 122 Статуту залізниць за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту, якою передбачено штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Аналогічний припис міститься у пункті 5.5 Правил оформлення перевізних документів, згідно з яким відповідний факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Отже, підставою для покладення на відправника відповідальності за статтями 118, 122 Статуту залізниць є засвідчений актом загальної форми факт неправильного зазначення відправником хоча б однієї з відомостей у накладній, а базою для обчислення штрафу - провізна плата за всю відстань перевезення.
Як убачається з матеріалів справи, 24.07.2025 відповідачем оформлено залізничну накладну № 42376236, згідно з якою відправлено порожній вагон № 56461981 зі станції Помічна Одеської залізниці на станцію Кам`янське Придніпровської залізниці. 
Відповідач не заперечив підтверджене зібраними у справі доказами, що ним у накладній невірно зазначено найменування та адреса одержувача, що засвідчено Актом загальної форми № 107 від 25.07.2025. Після уточнення листами відповідача (а.с. 65,66 том 1) та телеграмами станцій відомостей про одержувача, станцією Кам`янське у накладній відповідача зроблено виправлення, що засвідчено актом загальної форми № 108 від 28.07.2025. 
Отже відповідач визнає факт допущеного порушення правил оформлення накладних на залізничне перевезення по накладній № 42376236.

Водночас актом загальної форми № 111 від 28.07.2025 засвідчено, що відправником у графі 20 накладної «Найменування вантажу» ще й невірно зазначено призначення та ціль використання вагона: замість відмітки про направлення вагона в ремонт -- належало зазначити, що вагон прямує для зняття з інвентарного парку з подальшою розборкою в металобрухт, а провізна плата за тарифною схемою 1 Тарифного керівництва № 1 становить для такого перевезення 17 463,00 грн.
Колегія суддів зауважує, що Відповідач, як вантажовідправник, не має права вказувати невірні (не відповідаючі дійсності) відомості в графі 20 накладної про призначення вантажу, що є очевидним та не підлягає доказуванню. 
В протилежному випадку вантажовідправникам буде надано можливість маніпулювати тарифами, вказуючи невірні найменування та призначення перевезення вантажів, що завдаватиме збитків Укрзалізниці. 
Представник Укрзалізниці наголосила в засіданні, що на станції призначення немає ніякої ремонтної майстерні, щоб запис у п. 20 накладної про те, що вагон направляється саме в ремонт, відповідав би дійсності та був правдивим. 
Дану обставину відповідач не спростував. 

Враховуючи лист від 28.07.2025 № 041/2025, адресований начальнику станції Кам`янське Придніпровської залізниці, суд погоджується із доводами Укрзалізниці, що відразу після завершення перевезення відповідач підтвердив дійсне призначення перевезення вагона № 56461981 по накладній № 42376236 як для зняття з інвентарного парку з подальшою розборкою в металобрухт. 
У результаті позивачем донараховано провізну плату в сумі 12 959,20 грн за тарифною схемою 1, і загальний її розмір склав 17 463,00 грн (4 503,80 грн + 12 959,20 грн). 
Спір між сторонами стосується визначення належної провізної плати по вказаній накладній з урахуванням встановлення вірного призначення спрямування вагону на перевезення. 
Заслухавши пояснення представників обох сторін, в даному питанні колегія суддів погоджується із позицією Укрзалізниці, виходячи з наступного: 
Укрзалізниця зазначає, що відповідно до пункту 14.4 Тарифного керівництва № 1 плата за перевезення нового рейкового рухомого складу на своїх осях, у тому числі рухомого складу, що направляється на утилізацію або під перше навантаження, вагонів, що передислоковуються при зміні власника, та вагонів в інших перевезеннях, крім зазначених у пункті 14 цього розділу, визначається як для власних вагонів за тарифною схемою 1 (для універсальних вагонів) або 2 за розрахункову масу вантажу.
Натомість тарифна схема 14, за якою первісно нараховано провізну плату у розмірі 4 503,80 грн, застосовується згідно з підпунктом 14.1 пункту 14 розділу ІІ Збірника тарифів до перевезення в порожньому стані власних або орендованих вагонів після вивантаження та під навантаження, у ремонт або з ремонту, з провідниками - тобто виходячи саме з тієї цілі використання вагона («направляється в ремонт»), яку відправник невірно зазначив у графі 20 накладної (вона не відповідає дійсності). Оскільки дійсною метою перевезення спірного вагона була саме його утилізація з подальшою розборкою в металобрухт, тому провізна плата за всю відстань перевезення (326 км. - а.с. 46 том 2) правомірно визначена позивачем за тарифною схемою 1:
2760 (а.с. 43 том 2 - за відстань між 301 та 330 км) х коефіцієнт 6,327 (як для вантажів 3 тарифного класу, що починаються на 421 - а.с. 33 том 1) = 17463,00 грн. 
Саме такий розмір провізної плати має становити базу для обчислення штрафу за статтями 118, 122 Статуту залізниць.
Позивач також вірно зауважує, що належним кодом вантажу у п. 23 накладної має бути 421231 як для вагонів що перевозяться в металобрухт (а.с. 36 том 2) , а не 421195 (вагон в ремонт) як в цій накладній вказано. 
В даному питанні колегія суддів погодилася із доводами Укрзалізниці, що за змістом цієї таблиці (а.с. 36 том 2) ненастання на момент перевезення факту виключення призначеного у металобрухт вагону з АБД ПВ не має самостійного та вирішального значення для неприсвоєння вантажу належного коду 421231. Головною тут є ознака спрямування вагону в металобрухт.
АБД ПВ це автоматизований банк даних парку вантажних вагонів. Це централізована електронна система Укрзалізниці, яка веде облік усіх вантажних вагонів (зокрема, фіксує їхній статус, технічний стан, приписку та власників). 
Так, затвердженими Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 28.09.2004 N 856 ПРАВИЛАМИ реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів визначено, що ці Правила регламентують порядок реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів на залізничному транспорті загального користування.
Правила є обов`язковими при перевезеннях вантажів вагонами, що перебувають у власності операторів, підприємств, організацій, установ, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності, які орендують їх в інших власників або якими вони володіють на підставі договору управління майна, договору про спільну діяльність тощо. 
У цих Правилах терміни вживаються у такому значенні:
АБД ПВ  - автоматизований банк даних інвентарного парку вантажних вагонів залізниць та вагонів, які належать підприємствам і організаціям.
Власні вантажні вагони - вантажні вагони всіх типів будь-яких форм власності (крім вагонів інвентарного парку залізничних адміністрацій), які мають восьмизначну нумерацію, що починається з цифри "5".
Вагон відповідача, який внесено в п. 19 накладної має номер 56461981, що вказує на те що цей вагон є власним вагоном відповідача, а не орендованим вагоном чи вагоном Укрзалізниці. 
Тому доводи відповідача, що виключення вагону з АБД ПВ здійснено вже після завершення операції його перевезення по накладній 42376236 і тому код вантажу в п. 23 накладної є вірним та не може бути заміненим на код 421231, не впливає на вірність визначення Укрзалізницею провізної плати як за універсальний власний вагон відповідача, що в дійсності прямував під здавання в металобрухт. 
У ст. 23 Статуту залізниць визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.
Згідно з п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 863/5084 (надалі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.
Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення (п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів).

Відповідно до п. 1.3 Правил оформлення перевізних документів, усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з п. 1.5 Правил оформлення перевізних документів, оформлення перевізних документів, перевезення власних (орендованих) локомотивів і вагонів у завантаженому та порожньому стані оформлюються перевізними документами, в яких у графі 20 "Найменування вантажу" відправником зазначається: для локомотивів і завантажених вагонів "Власний (орендований) вагон (локомотив). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря)"; для порожніх вагонів "Порожній власний (орендований) вагон. З-під ... (найменування вантажу). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря). Направляється до пункту навантаження (в ремонт тощо)".
Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил (п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів).
У графі 55 «Правильність внесених відомостей підтверджую» представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі (п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів).
Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Згідно ч. 1 ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.
Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.
У відповідності п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.
Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів встановлено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача -- з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Статтею 61 Статуту залізниць визначено, що тарифи на перевезення, збори і штрафи, встановлені відповідно до чинного законодавства, публікуються у Збірниках правил перевезень і тарифів залізничного транспорту.
Вартість залізничних перевезень в Україні визначається згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги від 15.04.2009 за № 340/16356 (далі - Збірник тарифів або Тарифне керівництво).
Згідно з пп. 14.1. п. 14 розділу ІІ Збірника тарифів, плата за перевезення в порожньому стані власних або орендованих вагонів (після вивантаження та під навантаження, у ремонт або з ремонту, з провідниками) визначається за тарифною схемою 14.
Так, пп. 14.7 п. 14 розділу ІІ Збірника тарифів передбачено, що для застосування правил тарифів, визначених цим розділом, під час перевезення порожніх вагонів відправником у перевізних документах у графі "Найменування вантажу" залежно від призначення та цілі використання проставляються відмітки: для внутрішнього сполучення - крім відміток, передбачених Правилами перевезення вантажів, "Направляється ... (із ремонту, на промивку, на пропарку, на дезінфекцію, на дезінсекцію, для продажу, на брухт, для зміни власника, для здачі в оренду, на/після модернізацію(ї) тощо)".
Таким чином, за тарифною схемою 14 справляється плата за перевезення вагонів у порожньому стані з обов`язковим зазначенням у графі «Найменування вантажу» дійсної мети направлення рухомого складу.

Так, у графі 20 накладної «Найменування вантажу» відповідачем зазначено «Вагони залізничні порожні, що перевозяться на своїх осях, пересилаються в ремонт або з ремонту. Направляється в ремонт».
Відповідно до п. 14.1. Тарифного керівництва № 1 плата за перевезення в порожньому стані власних або орендованих вагонів (після вивантаження та під навантаження, у ремонт або з ремонту, з провідниками) визначається за тарифною схемою 14.
Зі змісту графи 30 накладної вбачається, що для нарахування провізної плати було застосовано винятковий тариф 2006 (схема 14.1), який був оплачений відправником, що відображено у графах 31, 34 накладної відповідно, а саме в сумі 4503,80 грн.
Статтею 62 Статуту залізниць визначено, що остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.
Відповідно до п. 1.2 Правил розрахунків за перевезення вантажів (ст. 62 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за № 864/5085, плата за перевезення вантажу вноситься відправником під час оформлення перевезення. Плата може вноситися іншим платником, з яким залізницею укладено договір.
Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до моменту оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення (п. 1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів).
Отже, як вірно визначено позивачем, саме відповідно до п. 14.4. Тарифного керівництва № 1 плата за перевезення нового рейкового рухомого складу на своїх осях, у тому числі: вагонів із загальномережевою нумерацією від заводів-виробників на адресу власників; рухомого складу, що направляється на утилізацію або під перше навантаження; вагонів, які мають заводську нумерацію і використовуються для технологічних потреб; вагонів, що передислоковуються при зміні власника; та вагонів в інших перевезеннях, крім зазначених у пункті 14.1 цього розділу, визначається як для власних вагонів за тарифною схемою 1 (для універсальних вагонів) або 2 (для інших типів вагонів та іншого рейкового рухомого складу) за розрахункову масу вантажу, установлену для універсального або спеціального вагона.
За розрахунками та доводами представника позивача, за схемою 1 (а.с. 43 том 2) розрахунки проведено як для універсального вагона відповідача розрахунковою масою 25 тон (а.с. 40 том 2), оскільки вага вагона, внесена до п. 19 накладної становить 24100 кг (а.с. 61 том 1).
Відповідно до ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).
З огляду на викладене, доводи апелянта Укрзалізниці знайшли своє підтвердження зібраними у справі доказами та положеннями спеціальних нормативних актів, що регулюють залізничні перевезення.

Щодо доводів відповідача про необхідність застосування для визначення плати за перевезення пункту 13.4 Тарифного керівництва № 1, колегією суддів встановлено наступне: 
Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що пункт 14.4 Тарифного керівництва № 1 стосується виключно нового рухомого складу, а спірний вагон новим не був, у зв`язку з чим, на його думку, підлягав застосуванню пункт 13.4 Тарифного керівництва № 1, за яким перевезення рейкового рухомого складу у порожньому стані для утилізації оплачується за тарифною схемою 14.
Колегія суддів відхиляє зазначені доводи з огляду на таке. 
Як слушно зауважила представник Укрзалізниці в засіданні, виходячи з його назви, пункт 13 Тарифного керівництва № 1 визначає плату за перевезення порожніх контейнерів та рейкового рухомого складу перевізника. 
Колегія суддів вже обґрунтувала, що вагон № 56461981 є власним вагоном відповідача, що підтверджується навіть його номером, що починається на 5. Доказів протилежного відповідачем суду не подано. 
Тому і підпункт 13.4 Тарифного керівництва № 1 за своїм буквальним змістом регулює лише перевезення рейкового рухомого складу перевізника, тобто рухомого складу АТ «Укрзалізниця», тоді як спірний вагон № 56461981 не належить до рухомого складу перевізника, а є вагоном, відправником якого виступав відповідач (він за присвоєним йому номером обліковується як власний вагон відповідача), у зв`язку з чим наведена норма до спірних правовідносин застосуванню не підлягає. 
Водночас пункт 14.4 Тарифного керівництва № 1 шляхом вживання конструкції «у тому числі» охоплює, серед іншого, рухомий склад, що направляється на утилізацію, вагони, що передислоковуються при зміні власника, та вагони в інших перевезеннях, крім зазначених у пункті 14 цього розділу. 
Саме за цим пунктом позивачем правомірно здійснено перерахунок провізної плати, про що просив сам відповідач листом від 28.07.2025 № 041/2025 про перерахунок тарифу з гарантуванням оплати, тим самим погодившись, що визначена у накладній провізна плата в сумі 4503,80 грн. є невірною. 
Доводи відповідача про те, що витяг з особового рахунку не є належним доказом визнання відповідачем правомірності донарахування Укрзалізницею провізної плати (яка вже примусово списана позивачем), колегія суддів враховує. Однак доказами у справі підтверджено правомірність розрахунку належної провізної плати з боку Укрзалізниці у виниклому між сторонами спорі. 
Порядок розрахунків через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» на умовах попередньої оплати з відкриттям особового рахунку платника та списанням коштів у міру виконання перевезень на підставі перевізних документів прямо передбачений пунктами 4.1, 4.2, 4.4, 4.5 Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-41725307/2020-0001 від 13.03.2020, укладеного між сторонами, та пунктами 1.2, 1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів (ст. 62 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644. Приєднавшись до Договору, відповідач погодився із зазначеним порядком розрахунків із Укрзалізницею, а тому списання донарахованої провізної плати з його особового рахунку не є протиправними діями Укрзалізниці. Списання здійснено у передбачений Договором та законодавством спосіб і відображає фактичний розмір провізної плати за спірне перевезення.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, з оцінкою всіх аргументів учасників справи. 
Доводи апелянта по справі знайшли своє юридичне та розрахункове підтвердження. 
Тому колегія суддів приходить до висновку що натомість суд першої інстанції не надав належної оцінки сукупності доказів у справі, не проаналізував та ретельно не дослідив спеціальні нормативні акти, якими регулюються питання оформлення перевезень залізничним транспортом та визначення розміру провізної плати, а тому прийшов у справі до невірних висновків та не погодився із доводами Укрзалізниці, що належний розмір провізної плати по накладній № 423762336 для відповідача становить 17463,00 грн. 
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 1 статті 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) не з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції відповідно до частини 1 статті 275 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги, зокрема, має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
За встановлених у даній справі обставин в їх сукупності, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду доходить висновку, що оскаржене рішення підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про стягнення грошових коштів та розподілу судових витрат - з ухваленням нового рішення про повне задоволення позову у цій частині. Також слід здійснити новий перерозподіл судових витрат за загальними правилами ст. 129 ГПК України, що при повному задоволенні позову судові витрати повністю покладаються на відповідача в сумі 2662,40 грн.
В решті позовних вимог рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Судові витрати за апеляційне провадження.
Відповідно до вимог статті 129 ГПК України, з урахуванням що апеляційна скарга підлягає до повного задоволення, за її подання з відповідача на користь АТ Укрзалізниця слід стягнути 3993,60 грн. на відшкодування судового збору.
Керуючись статтями 74, 129, 269, 270, 277, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу від 28.04.2026 Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - задовольнити повністю.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2026 у справі № 910/1071/26 - скасувати в частині відмови в позові та розподілу судових витрат.
Прийняти в цій частині нове рішення:
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Славутич" (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4; ідентифікаційний код 41725307) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49044, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 108; ідентифікаційний код 40081237) 64 795 (шістдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто п`ять ) грн 90 коп. штрафу та 2662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві ) грн 40 коп. судового збору. 

В решті рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2026 у справі № 910/1071/26 залишити без змін. 

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на відповідача. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Славутич" (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4; ідентифікаційний код 41725307) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49044, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 108; ідентифікаційний код 40081237) 3993 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто три ) грн 60 коп. на відшкодування сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги. 
4. Справу повернути до суду першої інстанції.

5. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити суду першої інстанції. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.07.2026

Головуючий суддя Н.М. Спаських 

Судді П.В. Горбасенко

О.В. Яценко