ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2026 року | м. Львів | Справа № 300/534/25 пров. № А/857/38734/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Кушнір В.О.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року (суддя – Боршовський Т.І., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Івано-Франківськ, дата складання повного рішення – не зазначена),
в адміністративній справі № 300/534/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,
про визнання протиправним та скаcування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив: 

У січні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач-2), в якому просила: 1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 про відмову в призначенні пенсії № 091630013962 від 13.01.2025; 2) зобов`язати відповідача-1 зарахувати позивачу до страхового стажу роботи, період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 : з 17.03.1982 по 09.07.1982, з 21.07.1982 по 05.10.1984, з 14.04.1986 по 22.05.1990, з 23.05.1990 по 21.07.1993, з 23.12.1994 по 01.12.1999 та період отримання допомоги по безробіттю з 24.12.2008 по 07.07.2009; 3) зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком з 02.01.2025.
Відповідачі подали окремі відзиви на позовну заяву, у яких кожен зокрема висловив свої заперечення проти задоволення позовних вимог. Просили у задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 091630013962 від 13.01.2025 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2025 про призначення пенсії та прийняти рішення за результатами її розгляду, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 17.03.1982 по 09.07.1982, з 21.07.1982 по 13.05.1983, з 14.05.1986 по 22.05.1990, з 23.05.1990 по 21.07.1993, з 23.12.1994 по 31.12.1998, та період отримання виплати допомоги по безробіттю з 24.12.2008 по 07.07.2009, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. Відмовлено в задоволенні решти позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Відмовлено в позові до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-2 та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що під час вивчення наданих позивачем документів відповідачем-2 встановлено, що прізвище « ОСОБА_2 » на українській мові зазначене у вищенаведених документах не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » на титульній сторінці трудової книжки та паспорту. У зв`язку з цим до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки 17.03.1982 НОМЕР_1 , а саме: з 17.03.1982 по 09.07.1982, з 21.07.1982 по 05.10.1984, з 14.04.1986 по 22.05.1990, з 23.05.1990 по 21.07.1993, з 23.12.1994 по 01.12.1999 та період отримання допомоги по безробіттю з 24.12.2008 по 07.07.2009. За результатом розгляду заяви про призначення пенсії за віком від 02.01.2025 відповідачем-2 прийнято рішення №0911630013962 від 13.01.2025 через відсутність необхідного страхового стажу 21 року. Тому, вважає апелянт, що рішення суду від 21.08.2025 у справі № 300/534/25 не є законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 по справі № 300/534/25 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому висловила свої заперечення проти доводів апелянта. Просила винести постанову, якою відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.08.2024 звернулася через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 39-40).
За результатом розгляду заяви від 15.08.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області прийняло рішення від 23.08.2024 № 091630013962 про відмову у призначенні пенсії. Згідно вказаного рішення страховий стаж позивача становить 08 років 04 місяці 15 днів. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.03.1982 та догляд за дитиною згідно свідоцтва про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в свідоцтві про шлюб, що підтверджує зміну прізвища зазначено прізвище “ ОСОБА_2 ”, що не відповідає паспортним даним “ ОСОБА_3 ” (а.с. 64).
10.09.2024 позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області за результатом розгляду справи № 344/16521/24 прийняв рішення від 19.11.2024, яке набрало законної сили 27.12.2024, згідно якого задовольнив заяву ОСОБА_1 та встановив факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 (а.с. 66-68).
Також встановлено, що 02.01.2025 позивач звернувся через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 82-84). До заяви від 02.01.2025 ОСОБА_1 долучила копії: паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 від 24.01.1997 (а.с. 85-87); картки платника податків (а.с. 88); свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 22.01.1983 (а.с. 89); свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 20.12.1987 (а.с. 90); свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 від 15.10.1987 (а.с. 91); свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 01.06.1983 (а.с. 92); трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.03.1982 (а.с. 93-99).
За результатом розгляду заяви від 02.01.2025 ГУ ПФ України в Донецькій області прийняло рішення № 091630013962 від 13.01.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Згідно вказаного рішення страховий стаж позивача становить 11 років 04 місяці 07 днів, при необхідних 21 рік. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 : з 17.03.1982 по 09.07.1982, з 21.07.1982 по 05.10.1984, з 14.04.1986 по 22.05.1990, з 23.05.1990 по 21.07.1993, з 23.12.1994 по 01.12.1999 та період отримання допомоги по безробіттю з 24.12.2008 по 07.07.2009, оскільки для підтвердження зміни прізвища надано свідоцтва про шлюб НОМЕР_5 від 22.01.1983 та свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_7 від 15.10.1987, де прізвище “ ОСОБА_2 ” українською мовою не відповідає прізвищу “ ОСОБА_3 ” на титульній сторінці трудової книжки та паспорту (а.с. 100).
Листом від 16.01.2025 ГУ ПФ України в Івано-Франківській області направлено позивачу рішення ГУ ПФ України в Донецькій області № 091630013962 від 13.01.2025 про відмову у призначенні пенсії (а.с. 9).
Вважаючи протиправним рішення відповідача-2 про відмову в призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з цим позовом. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Судом першої інстанції вірно враховано, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Так, згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними, зокрема, такого віку: 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
Відповідно до частини другої статті 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 років.
Частиною четвертою статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Зважаючи на відсутність необхідно стажу для призначення пенсії по віку, позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулася до пенсійного органу за призначенням пенсії за віком після досягнення 63 років. Таким чином, для призначення позивачу пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 63 роки; страховий стаж від 21 до 31 років.
Колегія суддів враховує, що спірним у розглядуваних правовідносинах є дотримання умов закону для призначення пенсії за віком в частині наявності в позивача страхового стажу.
Так, судом першої інстанції вірно встановлено та взято до уваги те, що страховий стаж позивача становить 11 років 04 місяці 07 днів, до якого не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 : з 17.03.1982 по 09.07.1982, з 21.07.1982 по 05.10.1984, з 14.04.1986 по 22.05.1990, з 23.05.1990 по 21.07.1993, з 23.12.1994 по 01.12.1999 та період отримання допомоги по безробіттю з 24.12.2008 по 07.07.2009.
Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.03.1982, позивач: з 17.03.1982 по 09.07.1982 працювала в столовій військової частини НОМЕР_9 на посаді чистильника овочів; з 21.07.1982 по 05.10.1984 працювала в Івано-Франківській фабриці художніх виробів імені Рози Люксембург на посадах учениці швеї-мотористки, швеї-мотористки; з 14.04.1986 по 22.05.1990 працювала в УВС Івано-Франківського облвиконкому на посадах няні дитячого садка, вихователя дитячого садка; з 23.05.1990 по 21.07.1993 працювала на посаді прибиральниці службових приміщень; з 23.12.1994 по 01.12.1999 працювала на 63 котельно-зварювальному заводі на посаді прибиральниці виробничих приміщень; з 10.07.2006 по 15.12.2008 працювала у ВАТ “Івано-Франківський птахокомбінат” на посаді жилувальника м`яса; з 24.12.2008 по 07.07.2009 отримувала виплату допомоги по безробіттю в Івано-Франківському міському центрі зайнятості; з 01.03.2017 по 10.08.2022 працювала у ФОП ОСОБА_5 на посаді жилувальника м`яса (а.с. 93-99).
Відповідно до статті 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, згідно із пунктом 1 якого, підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Судом першої інстанції вірно зауважено, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 17.03.1982 заповнена коректно та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу. Окрім того, записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.
Зі змісту рішення ГУ ПФ України в Донецькій області № 091630013962 від 13.01.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 видно, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.03.1982: з 17.03.1982 по 09.07.1982, з 21.07.1982 по 05.10.1984, з 14.04.1986 по 22.05.1990, з 23.05.1990 по 21.07.1993, з 23.12.1994 по 01.12.1999 та період отримання допомоги по безробіттю з 24.12.2008 по 07.07.2009, оскільки для підтвердження зміни прізвища надано свідоцтва про шлюб НОМЕР_5 від 22.01.1983 та свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_7 від 15.10.1987, де прізвище “ ОСОБА_2 ” українською мовою не відповідає прізвищу “ ОСОБА_3 ” на титульній сторінці трудової книжки та паспорту (а.с. 100).
Судом першої інстанції вірно враховано, що в спірних періодах була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.
Так, відповідно до вказаної Інструкції № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи проводяться акуратно, пір`яний чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору; в розділах “Відомості про роботу”, “Відомості про нагородження”, “Відомості про заохочення” трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається; в графі 3 розділу “Відомості про роботу” у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства; в графі 3 пишеться: “Прийнято або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво” із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиної номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу; при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів; бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок; після закінчення кожного місяця бухгалтерія вимагає від особи, відповідальної за ведення трудових книжок, звіту про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них, з додатком прибуткового ордера каси підприємства. На зіпсовані під час заповнення бланки трудових книжок і вкладишів до них складається акт.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.
Так, вперше трудова книжка заповнюється адміністрацією в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття його на роботу. На першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки записуються загальні дані про її власника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, фах, дата видачі книжки, підпис власника книжки, ставиться мокра печатка установи, що видала вперше трудову книжку.
Відповідно до пункту 2.12 зазначеної вище Інструкції, зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (свідоцтво про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я, по батькові та ін.) з посиланням на номер та дату цих документів. Вказані зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється попереднє прізвище, ім`я, по батькові чи дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства, установи, організації або печаткою відділу кадрів.
Пунктом 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок “Про трудові книжки робітників і службовців” від 06.09.1973 № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналогічні положення містяться в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України “Про трудові книжки працівників” від 27.04.1993 № 301, згідно якого відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
У розглядуваному випадку на першій сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.03.1982 зазначено прізвище “ ОСОБА_6 ”. Також на титульній сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.03.1982 міститься запис: “Прізвище змінено на ОСОБА_3 на підставі паспорта V- НОМЕР_10 , виданого 10.06.1983 ВВС Надвірнянського райвиконкому”. Такий запис вчинений інспектором відділу кадрів та скріплений печаткою відділу кадрів роботодавця (а.с. 93).
Таким чином, запис на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 від 17.03.1982 про зміну прізвища вчинений з дотриманням Інструкції, оскільки завірений підписом уповноваженої особи підприємства, установи, організації і печаткою відділу кадрів.
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 22.01.1983 позивач з дошлюбним прізвищем “ ОСОБА_7 ” уклала шлюб з ОСОБА_8 , після чого позивачу присвоєне прізвище “ ОСОБА_2 ” (а.с. 89).
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 від 15.10.1987 позивачу залишено прізвище “ ОСОБА_2 ” (а.с. 91).
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 20.12.1987 позивач уклала шлюб з ОСОБА_9 .. Після укладення такого шлюбу зазначено прізвище позивача “ ОСОБА_3 ” (а.с. 90).
Зі змісту оскаржуваного рішення відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії водно, що пенсійний орган взяв до уваги лише свідоцтво про шлюб НОМЕР_5 від 22.01.1983 та свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_7 від 15.10.1987, де прізвище “ ОСОБА_2 ” українською мовою не відповідає прізвищу “ ОСОБА_3 ” на титульній сторінці трудової книжки та паспорту. Водночас, пенсійний орган залишив поза увагою свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 20.12.1987, в якому прізвище позивача “ ОСОБА_3 ” відповідає прізвищу “ ОСОБА_3 ” на титульній сторінці трудової книжки та паспорту.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що невідповідність прізвища в документах, слугувала підставою для звернення ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із завою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.
Так, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області за результатом розгляду справи № 344/16521/24 прийняв рішення від 19.11.2024, згідно якого задовольнив заяву ОСОБА_1 та зокрема встановив, що при заміні паспорта громадянина України заявниці ОСОБА_1 , із використання правил перекладу з російської на українську мову, її прізвище прописали як “ ОСОБА_3 ”.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.11.2024 у справі № 344/16521/24 набрало законної сили 27.12.2024.
Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Крім цього, згідно службової записки начальника юридичного управління ГУ ПФ України в Івано-Франківській області від 23.12.2024 № 169200 запропоновано Управлінню обслуговування громадян ГУ ПФ України в Івано-Франківській області врахувати встановлення рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.11.2024 у справі № 344/16521/24 факту, що має юридичне значення (а.с. 65).
Таким чином, розбіжність в написанні прізвища позивача - “ ОСОБА_3 ” та “ ОСОБА_2 ”, є очевидною опискою, внаслідок заміни букви “і” на букву “и”.
Окрім цього, судом першої інстанції вірно вказано, що до страхового стажу позивача зараховано частина періодів роботи, записи про які містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 17.03.1982, а саме: з 14.05.1983 по 13.05.1986 (догляд за дитиною), з 01.01.1999 по 01.12.1999, з 10.07.2006 по 15.12.2008, з 01.03.2017 по 30.09.2017, з 01.11.2017 по 30.04.2018, з 01.06.2018 по 31.12.2019, з 01.02.2020 по 10.08.2022, що підтверджується розрахунком стажу (а.с. 60).
Також судом першої інстанції вірно встановлено та взято до уваги те, що записи трудової книжки підтверджують факт роботи позивача в тих роботодавців, відомості про які як страхувальників містяться в Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 56-58).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів: - з 17.03.1982 по 09.07.1982 період роботи у військовій частини НОМЕР_9 ; - з 21.07.1982 по 13.05.1983 період роботи в Івано-Франківській фабриці художніх виробів ім. Рози Люксембург; - з 14.05.1986 по 22.05.1990 період роботи в УВС Івано-Франківського облвиконкому; - з 23.05.1990 по 21.07.1993; - з 23.12.1994 по 31.12.1998 період роботи на 63 котельно-зварювальному заводі; - з 24.12.2008 по 07.07.2009 період отримання виплати допомоги по безробіттю в Івано-Франківському міському центрі зайнятості.
З огляду на вимоги статті 26 Закону № 1058-IV, у позивача наявні всі встановлені законом умови для призначення пенсії за віком, а саме: вік 63 роки; страховий стаж 21 рік.
Враховуючи вищенаведені обставини справи, рішення відповідача № 091630013962 від 13.01.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Водночас, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути подану позивачем заяву від 02.01.2025 про призначення пенсії та прийняти рішення за результатами її розгляду, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 17.03.1982 по 09.07.1982, з 21.07.1982 по 13.05.1983, з 14.05.1986 по 22.05.1990, з 23.05.1990 по 21.07.1993, з 23.12.1994 по 31.12.1998, та період отримання виплати допомоги по безробіттю з 24.12.2008 по 07.07.2009, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції у переглянутій частині рішення суду не спростовують, а зводяться до їх переоцінки та незгоди з ними, а отже є безпідставними.
Колегія суддів також враховує, що рішення суду першої інстанції в решта частині позовних вимог позивачем в апеляційному порядку не оскаржене, а тому за правилами статті 308 КАС України у цій частині рішення суду апеляційному перегляду не підлягає.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права з повним встановленням обставин справи, що не спростовано доводами апеляційної скарги, які колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з урахуванням наведеного вище правового регулювання спірних правовідносин.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року в адміністративній справі № 300/534/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скаcування рішення, зобов`язання вчинити дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя | | В. В. Гуляк
судді | | Н. В. Ільчишин
| | В. О. Кушнір