ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/2710/25 Головуючий суддя І інстанції Рубіжний С. О.
Провадження № 22-ц/818/853/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про спонукання виконати або припинити певні дії

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року  м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Мальованого Ю.А., Тичкової О.Ю.,
за участю секретарів судового засідання Шевцової К.Є., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційна скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», на рішення Новобоварського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2025 року, у справі за заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа філія - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10020/0260 в філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання дій протиправними, розірвання договору, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодувати моральну шкоду,-
в с т а н о в и в :

23 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: філія - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10020/0260 в філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» з позовом в якому просить суд: 
- визнати протиправними та такими, що призвели до порушення прав позивача, як споживача банківських послуг, дії Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», які полягають у наданні мені недостовірної інформації про банківські послуги та нанесенні мені моральної шкоди;
- розірвати Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладений між позивачем та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», складовими частинами якого є Заява від 24.04.2024 року № 964996021/240424 про приєднання до нього та Заява-договір від 24.04.2024 року № 964996021/240424 про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки);
- зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» закрити поточний рахунок № НОМЕР_1 , код банку 351823, відкритий на ім`я позивача;
- зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» вилучити номер мобільного телефону НОМЕР_2 зі своєї клієнтської бази та утриматися від комунікацій зі мною посередництвом цього номера мобільного телефону у будь-який спосіб;
- стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь позивача грошові кошти в розмірі 60 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24 квітня 2024 року позивач звернулася до відокремленого підрозділу АТ «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк) - територіального відокремленого безбалансового відділення (далі - ТВБВ) № 10020/0260 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Холодногорська, 7 з метою відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), для отримання на нього аліментних виплат, які їй надходять з виконавчої служби, але без комісії, адже станом на 24 квітня 2024 року банківська установа (ПриватБанк), через яку вона отримувала аліменти, щоразу, з кожного платежу, стягувала з позивача комісію за переказ коштів, що її влаштовувало. 
ОСОБА_1 24 квітня 2024 року звернулась до ТВБВ № 10020/0260 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» для відкриття поточного рахунку, по якому би не стягувалася комісія за зарахування на нього аліментів та їх зняття, без провадення різноманітних списань відсотків, абонплат і т.п., і щоб випуск платіжної картки був також безоплатний. ЇЇ повідомили про можливість відкрити такий поточний рахунок, який відповідає всім названим параметрам. Позивача цілком влаштували умови банку, на підставі наданих позивачем документів і повідомлених даних заповнила заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 964996021/240424 та заяву-договір № 964996021/240424 про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). 
Разом з тим, 01 травня 2024 року на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , надійшло СМС-повідомлення від АТ «Ощадбанк» із проханням сплатити 100,00 гривень комісії по рахунку 262035-60 до 20.05.2024 року й зі сповіщенням про доставку картки до відділення 10020/0260. 
Оскільки такі умови про сплату 100 грн. не були узгоджені з позивачем, ОСОБА_1 в травні 2024 року в усній формі відмовилась від отримання платіжної картки та заявила про своє бажання розірвати договір з АТ «Ощадбанк», в чому їй було відмовлено. 
27 травня 2024 року на фінансовий номер ОСОБА_1 надійшло ще одне СМС-повідомлення від АТ «Ощадбанк» з проханням сплатити 100,00 гривень, але цього разу призначення цієї суми було зазначене «за розрахунково-касове обслуговування вашого рахунку 262035-60». 
31 травня 2024 року надійшло чергове СМС-повідомлення від АТ «Ощадбанк» з проханням сплатити заборгованість за картковим рахунком у сумі 100,00 гривень.
10 червня 2024 року позивачеві зателефонувала жінка, яка назвалася представником АТ «Ощадбанк», й наполягала на сплаті грошових коштів у розмірі 100,00 гривень. 
З метою вирішення виниклого непорозуміння позивач 14 червня 2024 року письмово зверталася до АТ «Ощадбанк» в порядку ст.ст. 3, 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" із запитом на інформацію, у якому просила надати інформацію про прізвище, ім`я, по батькові та посаду працівника НОМЕР_3 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», яке розташоване по вул. Холодногірській, 7 у м. Харкові, яка обслуговувала ОСОБА_1 24 квітня 2024 року та надала професійну консультацію й оформила заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 964996021/240424 та заяву-договір № 964996021/240424, а також надати інформацію, яка відображена на відеозаписі з камер внутрішнього спостереження про перебіг її візиту 24 квітня 2024 року до вищевказаного відділення. 
Листом АТ «Ощадбанк» від 04.07.2024 № 11/5-16/5939/2024/с позивачу було відмовлено в задоволенні запиту на інформацію з посиланням на банківську таємницю (копія листа додається). Вищевказану відмову АТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 09.07.2024 року оскаржувала до голови правління АТ «Ощадбанк» Наумова Сергія Володимировича. Листом АТ «Ощадбанк» від 12.07.2024 № 11/5-16/6206/2024/с було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 .. 
На номер позивача 12.07.2024 року, 01.08.2024 року та 02.09.2024 року продовжували надходити СМС-повідомлення від АТ «Ощадбанк» з вимогою сплатити заборгованість за картковим рахунком у сумі 100,00 гривень. 
Вказує на те, що у позасудовому порядку їй не вдалося розірвати вказаний договір з АТ «Ощадбанк», оскільки відповідач безпідставно вимагає від неї сплатити грошові кошти у розмірі 100,00 гривень. 
Ураховуючи вищевикладене, позивачка просить стягнути на її користь з АТ «Ощадбанк» моральну шкоду, яка їй була завдана неправомірними діями: чисельними СМС-повідомленнями та дзвінками з протиправними вимогами сплатити грошову суму в розмірі 100,00 гривень. Вказала, що позивач внаслідок зневажливого ставлення, психологічного тиску та токсичного спілкування тривалий час перебувала у стані нервової напруги. 
Позивач витратила багато зусиль для отримання запису із камер відео спостереження для підтвердження подій щодо укладення договору у відділенні банку 24.04.2024 року.
З урахуванням глибини душевних страждань, які заподіяв мені АТ «Ощадбанк» своїми умисними протиправними діями, вважає, що розумний і справедливий розмір відшкодування мені АТ «Ощадбанк» моральної шкоди має становити 60 000 (шістдесят) тисяч гривень.
Рішенням Новобаварського районного суду м.Харкова від 19 серпня 2025 року позовні вимоги було задоволено частково.
Розірвано Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 964996021/240424 від 24.04.2024, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», складовими частинами якого є Заява від 24.04.2024 року № 964996021/240424 про приєднання до нього та Заява-договір від 24.04.2024 року № 964996021/240424 про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. 
Судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення скасувати та новим рішенням задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання АТ «Ощадбанк» закрити поточний рахунок № НОМЕР_1 , код банку 351823, відкритий на її ім`я та вилучити її номер мобільного телефону НОМЕР_2 зі своєї клієнтської бази, а також утриматися від комунікацій зі мною посередництвом цього номера мобільного телефону у будь-який спосіб, суд першої інстанції порушив вимоги п. 4 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), яким передбачено такий спосіб захисту цивільних прав як відновлення становища, яке існувало до порушення. 
Вказано, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про істотне порушення АТ «Ощадбанк» умов укладеного між нами з ним Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 24.04.2024 року № 964996021/240424, складовими частинами якого є Заява від 24.04.2024 року № 964996021/240424 про приєднання до нього та Заява-договір від 24.04.2024 року № 964996021/240424 про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Договір). 
Зазначено, що захистивши її порушене право у спосіб припинення правовідношення (шляхом розірвання Договору), суд першої інстанції з іншого боку, відмовив у застосуванні такого способу захисту її цивільного права як відновлення становища, яке існувало до порушення, хоча вказаний спосіб захисту відповідає способу захисту, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, і його може бути застосовано як наслідок припиненого правовідношення. Звертає увагу, що зважаючи на категоричну відмову сторони відповідача АТ «Ощадбанк», розірвати спірний Договір, такий спосіб захисту її цивільного права як відновлення становища, яке існувало до порушення, якнайефективніше відповідає змісту порушеного права позивача як споживача банківських послуг та спричиненим діяннями останнього наслідкам у вигляді заподіяння мені моральної шкоди.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.
Відмовивши мені в задоволенні мого вищевказаного клопотання у судовому засіданні, яке відбулося 04 червня 2025 року (про що зазначено у тексті спірного судового рішення), суд першої інстанції позбавив мене можливості використовувати ці докази для доведення обставин, на які я посилаються як на підставу своїх позовних вимог, а відтак відобразив у своєму рішенні, що я не довела ні протиправності дій відповідача, ні факту спричинення ним мені моральної шкоди. 
Так, відмова суду першої інстанції у витребуванні відомостей про ПІБ та посаду менеджера АТ «Ощадбанк», яка безпосередньо обслуговувала мене 24 квітня 2024 року та надала мені неправдиву інформацію, що призвело до здійснення мною несвідомого і некомпетентного вибору на користь замовлення послуг у цього банка, унеможливило подальше заявлення мною клопотання про її виклик у судове засідання для надання відповідних пояснень і відповіді на мої запитання, які я мала намір поставити їй у судовому засіданні. А відмова суду першої інстанції у витребуванні копії відеозапису з камер внутрішнього спостереження, яке велося 24 квітня 2024 року у приміщенні територіального відокремленого безбалансового відділення № 10020/0260 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Харків, вул. Холодногірська, 7, призвело до неповноти дослідження доказів у їх сукупності та здійснення судом помилкового висновку про недоведення нею спричинення моральної шкоди. 
У разі витребування судом цього доказу і дослідження його в судовому засіданні суд мав би можливість безпосередньо впевнитися, що менеджер АТ «Ощадбанк» ввела мене в оману, запевняючи мене у відповідності послуг цього банку моїм потребам. Невитребування судом цієї інформації, яка у сукупності з іншими доказами у справі, такими як зміст листів, СМС- повідомлень, телефонної розмови (яку теж не було досліджено під час розгляду справи, хоча вона про це просила суд), які містяться в матеріалах справи, призвела до неповноти встановлення обставин спричинення мені моральної шкоди, а відтак - до помилкового висновку суду першої інстанції про недоведення мною факту заподіяння мені моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Відзив мотивовано тим, що Позивачка надану Банком іменну платіжну картку не отримала та від оплати її випуску, передбаченого Договором та Тарифами, відмовилась. 
Відповідно до п. 3.15 Заяви-договору протягом дії Договору Клієнт має право розірвати Договір шляхом подання до Банку відповідної заяви та за умови виконання всіх зобов`язань перед Банком до дати припинення Договору. Станом на час звернення з позовною заявою до суду письмова заява Позивачки до АТ «Ощадбанк» про розірвання Договору не надходила. Відсутні посилання на таку заяву і в позовній заяві
відповідно до пп. 4-а та 4-б п. 4.1 Заяви про приєднання до ДКБО Позивачка надала необмежену строком, безумовну та безвідкличну письмову згоду на використання її персональних даних, зокрема наданого нею номеру мобільного телефону для надання інформації про стан будь-якого рахунку Клієнта, відкритого в Банку або стан заборгованості за будь-яким договором, який укладений/буде укладений з Банком шляхом відправлення SMS чи іншими засобами обраними на власний розсуд Банком, в тому числі в межах виконання даного Договору.

Номер мобільного телефону, наданий Банку, зазначений в п. 2.2 Заяви та в позовній заяві - НОМЕР_2 . Таким чином, номер мобільного телефону НОМЕР_2 , наданий Позивачкою Банку використовується останнім відповідно до умов укладеного Договору зокрема з метою інформування Клієнта про стан його заборгованості перед Банком.
Суд належним чином розглянув та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання Позивачки про витребування доказів. Відповідно до п. 117 Правил з організації захисту приміщень банків в Україні, затверджених Постановою правління НБУ від 10.02.2016 № 63, Банк зобов`язаний обладнати робоче місце касира, зону клієнтів біля робочого місця касира та приміщення для приймання-передавання цінностей інкасаторам системою технологічного відеоконтролю, яка має забезпечувати обов`язкову реєстрацію, архівацію та зберігання відеосигналу строком не менше ніж 14 діб. 
Враховуючи вищенаведене, система відеоспостереження Банку фіксує тільки відеосигнал, відносно зберігання якого нормативно встановлений лише мінімальний строк зберігання 14 діб. За таких обставин відеосигнал без аудіозапису не може підтвердити чи спростувати твердження Позивачки про зміст розмови з працівником Банку, яка до того ж мала місце 24.04.2024, тобто більше ніж рік тому.
Лише констатація факту про завдання моральної шкоди Позивачці не може бути беззаперечною підставою для її відшкодування без доведеності її заподіяння та наявного причинного зв`язку між діями Відповідача та наслідками.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник АТ «Державний ощадний банк України» - Солдатенко А.М. в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що станом на час звернення з позовною заявою до суду письмова заява Позивачки до АТ «Ощадбанк» про розірвання Договору не надходила. Відсутні посилання на таку заяву і в позовній заяві.
Позивачкою не враховано, що відповідно до потрібних їй властивостей обраним нею тарифним пакетом "Моя картка" застосування плати за річне користування пакетом послуг та зарахування на рахунок безготівкових коштів у валюті рахунку не передбачено. 
Натомість передбачена плата за випуск іменної картки в тарифному пакеті "Моя картка" в сумі 100,00 грн., яка не відноситься до операцій по рахунку, а була нарахована ОСОБА_1 під час випуску такої картки та до цього часу Позивачкою не сплачена. 
Крім того, твердження Позивачки про надання їй працівником банку недостовірної інформації «про відсутність плати, у тому числі, за оформлення платіжної картки» жодними доказами не підтверджуються.
Отримання Позивачкою передбаченою законодавством повної інформації відносно надання платіжної послуги та ознайомлення з нею до укладання договору підтверджується письмовими доказами, наданими сторонами та дослідженими в судовому засіданні, тоді як надання недостовірної інформації є лише твердженням Позивачки, яке жодними доказами не підтверджується. Саме на підставі отриманої повної та достовірної інформації відносно надання платіжної послуги Позивачкою добровільно прийнято рішення про укладання Договору
Плата за випуск іменної платіжної картки в сумі 100,00 грн., передбачена обраним Позивачкою тарифним пакетом, з яким вона ознайомилась до укладання Договору, та вимога Банку про її сплату не завдали Позивачці шкоди та за будь-яких обставин не можуть бути віднесені до істотного порушення договору з боку АТ «Ощадбанк». 
Таким чином, за відсутності порушень Договору з боку АТ «Ощадбанк, відсутності витрат Позивачки на укладання та виконання Договору та шкоди, завданої діями Банку, підстави для розірвання Договору судом відсутні.

За відсутності витрат Позивачки на укладання та виконання договору, вимога Банку про оплату випуску іменної платіжної картки в сумі 100,00 грн., передбачена обраним Позивачкою тарифним пакетом, з яким вона ознайомилась до укладання Договору, не завдала і не могла завдати шкоди Позивачці, а тому не може бути визнана істотним порушенням умов Договору та підставою для його розірвання судом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.
Вважає, що доводи представника відповідача спростовується письмовим доказом: Заявою-договором від 24.04.2024 року № 964996021/240424 про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), у п. 3.19. зазначено, що випуск (надання) клієнту платіжної картки не тарифікується. Копія цієї Заяви-договору міститься в матеріалах справи. Тому доводи представника відповідача про те, що ця обставина встановлена судом першої інстанції на підставі лише моїх стверджень, не відповідає дійсності, адже вона зафіксована письмово в офіційному документі.
Представник відповідача, посилаючись на ст. 651 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зазначає, що оскільки з боку АТ «Ощадбанк» нібито не було завдано істотної шкоди (у тому числі його вимогою сплатити йому 100 гривень), - відсутні підстави для розірвання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 964996021/240424 від 24.04.2024, укладеного між мною та АТ «Ощадбанк» (далі - Договір) (абзаци 66,67 апеляційної скарги). 
При цьому, представник відповідача не надає належного значення тому факту, що вимога сплатити 100,00 грн. позбавляє її з боку АТ «Ощадбанк» того, на що вона розраховувала при укладенні Договору, а саме, на безоплатність випуску платіжної картки, що також є істотним порушенням договору в розумінні ст. 651 ЦК України.
Вона не зможе використати результати Договору (оскільки платіжну картку вже знищено, що підтверджується даними з підсистеми CardManagement, які містяться в матеріалах справи). 

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи. 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:
1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає. 

Задовольняючи частково позов суд своє рішення мотивував наступним.

Як зазначено позивачем, метою звернення до банку, стала підстава для отримання та перерахування аліментів на рахунок без плати комісій та платежів, що й було запропоновано.
Проте, визначивши в договорі, що випуск карти не тарифікується, в подальшому пред`явивши вимогу про оплату послуги, банком істотно порушені умови договору.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, умови договору, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а договір від 24.04.2024 розірванню.
Що стосується визнання дій протиправними, суд зауважує, що це є неналежний спосіб захисту, оскільки задоволення цих вимог не призведе до відновлення порушеного права Вимога зобов`язання закрити поточний рахунок та видалити номер телефона з клієнтської бази є наслідками розірвання договору, яке має бути виконано з дня розірвання договору, а саме набрання рішенням суду законної сили в силу ч.3 ст. 653 ЦК України.
Крім того, позивач просила стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди 60 000,00 грн..
В якості доказів неправомірних дій відповідача надала скріншоти повідомлень від АТ «Ощадбанк» та копії звернень із заявами та скаргами, та відповіді на ці звернення (том №1 а.с. 154-181).
Умовами договору передбачено, що клієнт надає свій фінансовий номер, а банк надає інформацію, шляхом направлення повідомлень - смс на фінансовий номер мобільного телефону або Viber, зазначений в договорі. 
Таким чином доводи позивача, щодо заподіяння їй моральної шкоди, і протиправні дії відповідача не доведені, оскільки з часу підписання договору до моменту його розірвання існували відносини між клієнтом та банком.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Нормою ч. 1 ст. 1067 ЦК України визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.
Згідно ч. 4 ст. 1068 ЦК України, клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Судом встановлено, що 24 квітня 2024 року ОСОБА_1 та уповноважений працівник АТ «Ощадбанк» підписали Заяви про приєднання № 964996021/240424 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Згідно пункту 3.1 Заяви про приєднання, шляхом підписання зазначеної Заяви про приєднання Клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oshadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, договору банківського вкладу, Кредитного договору, умови надання інших послуг, та підтверджує своє ознайомлення з умовами договору. 
Відповідно до пп. 4-а та 4-б п. 4.1 Заяви проставленням, власноруч свого підпису під цією Заявою про приєднання, клієнт: погоджується на використання її персональних даних, зокрема наданого нею номеру мобільного телефону для надання інформації про стан будь-якого рахунку Клієнта, відкритого в Банку або стан заборгованості за будь-яким договором, який укладений/буде укладений з Банком шляхом відправлення SMS чи іншими засобами обраними на власний розсуд Банком, в тому числі в межах виконання даного Договору. 
Номер мобільного телефону, наданий Банку, зазначений в п. 2.2 Заяви - 380677623979. 
Відповідно до п. 5.4 Заяви Договір набирає чинності з дня приєднання Клієнта до Договору та діє протягом невизначеного строку (том №1 а.с. 132-133).
24.04.2024 ОСОБА_1 та уповноважений працівник АТ «Ощадбанк» підписано Заяву-договір № 964996021/240424 про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).
Відповідно до п. 3.1 Ця Заява-договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки) у сукупності із Заявою про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі Договір) є індивідуальною частиною Договору та разом із Договором, іншими додатками до нього, в тому числі Тарифами, правилами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, вважається Договором банківського рахунку в розумінні Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії". 
Відповідно до п. 3.6.1, 3.6.2 ОСОБА_1 просила відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривня України, код банку 351823, на умовах Тарифного пакету "МОЯ КАРТКА" Тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті Банку, та надає клієнту платіжну карту типу Visa Rewards Pay Wave MR (Мій рахунок).
Відповідно до п. 3.19 Випуск (надання) клієнту Платіжної картки не тарифікується (том №1 а.с.134-136).

Як вбачається з тарифного пакету «Моя Картка» відкриття рахунку - не тарифікується. Неіменна або цифрова картка Mastercard Debit World Visa Rewards - не тарифікується. Іменна картка MC Debit World Visa Rewards Муніціпальна картка - 100 грн. за кожен випуск/перевипуск карток за ініціативою клієнта (том №1 а.с. 131).
Дослідивши оскаржувану Заяв-договір суд обґрунтовано зауважив, що в наданій копії, за підписом сторін, в найменуванні картки відсутня посилання на «іменна», а чітко зазначено про те, що банк надає клієнту платіжну карту типу Visa Rewards Pay Wave MR (Мій рахунок) Пунктом 3.19 визначено, що випуск (надання) клієнту Платіжної картки не тарифікуються (том 1 а.с. 134-136).
За таких обставин суд першої інстанції відповідно до ст. 651 ЦК України обґрунтовано розірвав спірний договір. 

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Всупереч вказаним нормам ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивач не довела, що при укладенні договору її було введено в оману, а звернення з боку банку до неї щодо сплати 100,00 грн. завдали їй моральної шкоди. При цьому позивачка не надала до суду відомостей про те, що ті докази, у витребуванні яких суд обґрунтовано їй відмовив, є належними та допустимими доказами підстав заявленого позову. 
Відповідач також не довів доводи своєї скарги, які не підтверджуються наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до змісту норм ст. 141 ЦПК України підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 259, ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.
Рішення Новобоварського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 10 липня 2026 року.

Головуючий          В.Б. Яцина.

Судді колегії         Ю.М.Мальований

О.Ю.Тичкова.