Справа № 450/740/26  Провадження № 2-о/450/111/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Мусієвського В.Є.
присяжних Мазур І.Р., Боцвін В.С.
при секретарі Расяк С.М.
з участю представника Буженко Ю.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Франківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оголошення фізичної особи померлою, –

в с т а н о в и в:

Представник заявника ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою, у якій просив оголосити померлим громадянина України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , датою його смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , що настала при виконанні бойового завдання у зв`язку із захистом Батьківщини, а місцем смерті поблизу населеного пункту Дємідовка (Демидовка), Красноярузького району Бєлгородської області, рф.
Мотивував заяву тим, що заявник ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 21.03.2025 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою форми 5 № 1559, виданої 14.04.2025 року військовою частиною НОМЕР_1 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 111 від 21.03.2025 року. Із сповіщення сім`ї № 482 від 09.04.2025 року вбачається, що рядовий ОСОБА_3 зник безвісти 04.04.2025 року поблизу населеного пункту Дємідовка (Демидовка), Красноярузького району Бєлгородської області, рф, під час виконання бойових завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини, а пошукові дії не дали результату. Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2589 від 08.04.2025 року розпочато проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти під час виконання бойового завдання рядового ОСОБА_3 . Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2864 від 26.05.2025 року «Про результати проведення службового розслідування» службове розслідування № 2589 від 08.04.2025 року завершено, визнано навідника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 рядового ОСОБА_3 таким, що зник безвісти, під час виконання військової служби, пов?язане із захистом Батьківщини, участю у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф на території Белгородської області рф. Довідкою про безпосередню участь № 4699/2/2711 від 08.05.2025 року підтверджується те, що рядовий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно в період з 01.04.2025 року по 04.04.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Белгородській області російської федерації. Випискою ДП «Український національний центр розбудови миру» Міністерства розвитку громад та території України з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, відсутня будь-яка інформація про перебування у полоні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У витязі з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин МВС України № 20260204-541 від 04.02.2026 року наявна інформація, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник на території бойових дій. Дата набуття особи, зниклої безвісти за особливих обставин 13.06.2025 року. Вказав, що оголошення ОСОБА_3 померлим необхідно заявнику для отримання державної допомоги членам сім`ї загиблих захисників України. З огляду на викладене вище, просив вимоги заяви задовольнити. Крім цього, долучив клопотання про витребування у Офісу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Міністерства оборони України, Об`єднаного центру з пошуку та звільнення полонених СБУ, Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими інформації про перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у полоні. 
Ухвалою від 19.02.2026 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
12.03.2026 року представником заінтересованої особи Міністерства оборони України Тіщенко А.В. подано письмові пояснення, згідно мотивів яких просив розглянути питання щодо залучення до участі у справі в якості заінтересованих осіб батьків, дружини, дітей зниклого безвісти військовослужбовця, а також відмовити у задоволенні вимог заяви. Вказав, що оголошення військовослужбовця померлим у даному випадку зумовлено необхідністю оформлення одноразової грошової допомоги. При цьому, у заяві не зазначено інформації щодо батьків, дружини та дітей зниклого безвісти. Додатково повідомив, що Міністерство оборони України здійснює забезпечувальну діяльність Збройних Сил України, а не здійснює безпосереднє керівництво ними і не може володіти інформацією щодо зазначеного військовослужбовця. Крім цього, заявницею не надано безумовних доказів на підтвердження обставин, викладених у поданій заяві, що унеможливлює оголошення особи померлою.
Ухвалою від 25.03.2026 року відкладено розгляд справи у зв`язку із неявкою сторін та подання 04.03.2026 року представником заявника ОСОБА_2 клопотання про відкладення розгляду справи.
08.04.2026 року представником заявника Буженко Ю.С. подано заяву про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, яка задоволена ухвалою від 14.04.2026 року. 
Протокольною ухвалою від 20.05.2026 року прийнято відмову представника заявника Буженко Ю.С. від клопотань про витребування у Офісу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Міністерства оборони України, Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими інформації про перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у полоні. Відмовлено у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Тіщенко А.В. щодо залучення до участі у справі в якості заінтересованих осіб батьків, дружини, дітей зниклого безвісти військовослужбовця, у зв`язку зі смертю батьків та відсутністю відомостей про наявність у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружини чи дітей.
Ухвалою від 20.05.2026 року витребувано у Об?єднаного центру з пошуку та звільнення полонених СБУ належним чином засвідчені відомості про те, чи перебуває у полоні військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та чи включено військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у списки на обмін, як військовополоненого. Уповноважено заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на отримання витребуваних доказів, які слід надати суду, а копії таких скерувати заінтересованим особам, докази чого надати суду.
25.05.2026 року представником заявника ОСОБА_2 подано клопотання про долучення свідоцтв про смерть батьків ОСОБА_3 
18.06.2026 року від Об?єднаного центру з координації пошуку та звільнення полонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при СБУ надійшов лист, згідно мотивів якого вбачається, що в обліку Об`єднаного центру наявна інформація про зникнення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Офіційні фактичні дані щодо місцезнаходження, в тому числі утримання в полоні держави-агресора, вказаного військовослужбовця в Об`єднаному центрі відсутні.
В судовому засіданні 29.06.2026 року представник заявника ОСОБА_2 завлені вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним письмово та просив такі задовольнити.
Інші учасники розгляду справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд такої у їх відсутності не подали.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 29.06.2026 року, є дата складення повного судового рішення, - 09.07.2026 року.
Заслухавши пояснення присутніх сторін, розглянувши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 26.10.1979 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 20.12.1986 року, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим 25.10.2012 року Ямпільською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Батьками вказаних вище осіб є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого повторно 04.04.2026 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого повторно 04.04.2026 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 111 від 21.03.2025 року вбачається, що рядового ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду солдата резерву НОМЕР_8 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .
З довідки № 4699/2/2711 від 08.05.2025 року вбачається, що рядовий ОСОБА_3 дійсно в період з 04.04.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Бєлгородській області російської федерації.
Як вбачається з довідки форми 5 військової частини НОМЕР_1 № 1559 від 14.04.2025 року, рядовий ОСОБА_3 дійсно з 21.03.2025 року по теперішній час перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 згідно наказу командира частини № 111 від 21.03.2025 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 2589 від 08.04.2025 року призначено проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти під час виконання бойого завдання рядового ОСОБА_3 .
Із сповіщення сім`ї № 482 від 09.04.2025 року, вбачається, що рядовий ОСОБА_3 зник безвісти 04.04.2025 року поблизу населеного пункту Дємідовка (Демидовка), Красноярузького району Бєлгородської області, рф, під час виконання бойових завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини, а пошукові дії не дали результату.
З акту службового розслідування за фактом зникнення безвісти під час виконання бойового завдання рядового ОСОБА_3 встановлено, що відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2025 року № 650/ДСК рядовий ОСОБА_3 у складі НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в ході виконання бойового завдання перебував на позиції «Прораб» в районі населеного пункту Дємідовка «Демидовка», Красноярузького району, Бєлгородської області, рф. Згідно із записом, зробленим в журналі ведення бойових дій військової частини НОМЕР_1 № 282т від 30.03.2025 року встановлено, що рядовий ОСОБА_3 у складі підрозділу виконував бойове розпорядження командира в районі населеного пункту Дємідовка «Демидовка», Красноярузького району, Бєлгородської області, рф. Близько 15 год. 05 хв. з боку сил противника відбулось ураження FPV-дроном позиції 1 механізованого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_6 », внаслідок чого зв`язок із позицією, на якій перебував ОСОБА_3 , було втрачено. Першочергові пошукові заходи військовослужбовця із застосуванням засобів аеророзвідки позитивного результату не дали, рядового ОСОБА_3 виявити не вдалось. У зв`язку із тяжкою обстановкою на лінії бойового зіткнення з противником, провести повторні пошукові заходи рядового ОСОБА_3 немає можливості, оскільки місце події перебуває під вогневим контролем збройних сил рф. Таким чином, навідник 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_3 зник безвісти під час безпосередньої участі у бойових діях (ведення оборонного бою), під час захисту Батьківщини та участі у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в районі населеного пункту Дємідовка «Демидовка», Красноярузького району, Бєлгородської області, рф.
Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2864 від 26.05.2025 року «Про результати проведення службового розслідування» службове розслідування завершено, визнано навідника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 рядового ОСОБА_3 таким, що зник безвісти, під час виконання військової служби, пов?язане із захистом Батьківщини, участю у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф на території Белгородської області рф.
Із довідки № 4699/2/3194 від 06.06.2025 року вбачається, що рядовий ОСОБА_3 дійсно в період з 01.04.2025 року по 04.04.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Бєлгородській області російської федерації.
Як вбачається з виписки ДП «Український національний центр розбудови миру» Міністерства розвитку громад та території України з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, будь-яка інформація про перебування у полоні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.
З витягу із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин МВС України № 20260204-541 від 04.02.2026 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник на території бойових дій. Дата набуття особи, зниклої безвісти за особливих обставин 13.06.2025 року.
Із листа Об?єднаного центру з координації пошуку та звільнення полонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при СБУ № 2117/23.06-22 від 26.05.2026 року встановлено, що в обліку Об`єднаного центру наявна інформація про зникнення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Офіційні фактичні дані щодо місцезнаходження, в тому числі утримання в полоні держави-агресора, вказаного військовослужбовця в Об`єднаному центрі відсутні. 
У відповідності до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Перелік справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження визначений у ч. 2 ст. 293 ЦПК та такими, серед інших, є: визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме (ч. 1 ст. 307 ЦПК України).
Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.
Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
В п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року за №5 роз`яснено, що на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
Аналіз зазначених норм закону, свідчить про те, що підставою для оголошення особи померлою є обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
Верховний Суд у постанові від 26.02.2024 року в справі № 686/9938/23 зробив висновок, що ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, із урахуванням положень статті 46 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення особи загиблим під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській війні від дня вірогідної смерті. Суди правильно виходили з того, що з урахуванням конкретних обставин справи, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події, в даному випадку, загибелі особи 19 березня 2022 року внаслідок поранення під час оборони м. Маріуполя, що підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема актом про настання смерті від 04 квітня 2022 року № 364/БТГр/39, затвердженим командиром військової частини. Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, у порушення вимог частини другої статті 46 ЦК України передчасно, до спливу шести місяців від дня закінчення воєнних дій, постановив рішення про оголошення особи померлим, є необґрунтованими, оскільки як встановлено матеріалами справи солдат брав участь в обороні м. Маріуполя, під час здійснення якої отримав смертельне поранення 19 березня 2022 року, а тому є правильними висновки судів попередніх інстанцій, що шестимісячний строк, передбачений вказаною нормою, слід обраховувати з моменту настання відповідної події.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 року в справі 755/11021/22 наголосила, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
З цього приводу суд зазначає, що населений пункт Дємідовка «Демидовка», Красноярузького району, Бєлгородської області, відноситься до території російської федерації, а офіційного встановлення постійного українського контролю над цим населеним пунктом не анонсувалося, що позбавляє суд можливості у відповідності до позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11.12.2024 року у справі 755/11021/22, застосувати згаданий вище Наказ, згідно якого від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи необхідно обраховувати шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України.
При цьому, у населеному пункті Дємідовка «Демидовка», Красноярузького району, Бєлгородської області, рф, велись активні бойові дії, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, а зважаючи на те, що вказаний населений пункт відноситься до території російської федерації, суд приходить до висновку, що «активні бойові дії», які описані у долучених до матеріалів справи документах та мали місце 04.04.2025 року, що стало наслідком можливої смерті ОСОБА_3 , слід вважати припиненими з вказаної вище дати.
Слід також вказати, що автономне і гнучке тлумачення поняття «активні бойові дії» в цілях застосування частини 2 статті 46 ЦК України, за відсутності будь-яких офіційних та публічних відомостей щодо території російської федерації, дозволяє ефективніше враховувати обставини конкретних справ і забезпечувати справедливість для всіх учасників процесу. Такий підхід більше сприятиме не лише досягненню балансу між інтересами людини і держави, але й підвищенню довіри до судової системи в умовах триваючої війни.
Зважаючи на наявність в матеріалах справи наказу про результати проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти під час виконання бойового завдання рядового ОСОБА_3 , у якому містяться відомості щодо застосування противником FPV-дронів та ураження ними позиції, на якій перебував останній, відсутні обґрунтовані сумніви, щоб прийти до висновку, що за цих обставин у сукупності з тим фактом, що ОСОБА_3 не був знайдений, не з`явився через стільки часу та щодо нього відсутня інформація в частині перебування у полоні держави-агресора, цілком достатньо для переконання, що він загинув при виконанні бойового завдання.
Як зазначено у заяві ОСОБА_1 , визнання ОСОБА_3 померлим необхідно для здійснення державної реєстрації його смерті та отримання свідоцтва про смерть, оскільки від цього залежить подальше виникнення права щодо отримання грошової допомоги.
Що стосується дати смерті суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
З матеріалів справи встановлено, що днем вірогідної смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є 04.04.2025 року, що підтверджується сповіщенням сім`ї № 482, виданим 09.04.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 2864 від 26.05.2026 року.
За наведених обставин суд вважає, що зібраними і дослідженими в ході судового розгляду доказами підтверджено існування обставин, які дають підстави припустити загибель ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Дємідовка (Демидовка), Красноярузького району Бєлгородської області.
Відтак, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити та оголосити військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кам`янопіль, Пустомитівського р-ну, Львівської обл., померлим з 04.04.2025 року під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а місцем його смерті вважати район населеного пункту Дємідовка (Демидовка), Красноярузького району Бєлгородської області, рф.
Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 263-265, 293, 294, 315 ЦПК України, ст.ст. 46-48 ЦК України, суд, –

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Франківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оголошення фізичної особи померлою, – задовольнити.
Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Муроване, Пустомитівського р-ну, Львівської обл., померлим з с. Кам`янопіль, Пустомитівського р-ну, Львівської обл., померлим з 04.04.2025 року під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а місцем його смерті вважати район населеного пункту Дємідовка (Демидовка), Красноярузького району Бєлгородської області, рф.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя     Мусієвський В.Є.

Присяжні     Мазур І.Р.

Боцвін В.С.